PŮVODNÍ ANIME FILM NETFLIX
PŘELUD DĚJIN
ČTVRTÝ ROK ÉRY KEIÓ (1868) HRAD EDO
KACU KAIŠÚ VYJEDNÁVÁ S TAKAMORIM SAIGÓEM, ALE NEDOHODNOU SE.
SAIGÓ VEDE ARMÁDU KE HRADU EDO, KAM SE STÁHL JOŠINOBU TOKUGAWA,
A ZAHÁJÍ ÚTOK.
Povím vám jeden příběh o světle.
Pal!
Útok!
Pal!
Tou dobou byl svět
už dlouho zahalen v temnotě.
Mohli jste jen slepě tápat.
Všichni se smířili s tím,
že to tak zůstane už navždy,
a ani se ty boje nesnažili zastavit.
Vykwarus.
A přesto si všichni, a já víc, než kdokoli jiný,
přáli vyjít zpátky na světlo.
Když vtom se objevila záře a celý svět byl najednou zase vidět.
Tenhle krásný, a přesto ošklivý svět,
který jste museli milovat i nenávidět.
A stejná záře odhalila i mé pošetilé a bezvýznamné já.
O PÁR LET POZDĚJI V KJÓTU
Stará éra se ztratila v temnotě
a nová éra zářila v oslnivém světle.
ZÁBAVNÍ ČTVRŤ
Staré věci se rychle vytrácely
a začaly se objevovat nové, které ještě nikdo neviděl.
Lidé to nazývali „reformy Meidži.“
- Náš host je na odchodu. - Dobře!
Běž tam uklidit.
To si vezmi.
- Prosím! - Odnes to tam.
Opatrujte se, pane. Doufáme, že s k nám brzy zase vrátíte.
Pusť mě!
Pusť mě, ty zmetku!
No tak, buď hodná holka!
Nešij sebou, říkám. Nepřej si, abych…
Co to má být?
Tu že si máme vzít?
Když ji vykoupete a hodíte na ni kimono,
bude vypadat úplně jinak.
Podívejte! Je to elfka. O tu bude zájem.
Je pravda, že elfové se jen tak nevidí.
Nemáš nikoho, kdo by si pro tebe přišel, že ne?
Co to povídáte? Je to sirotek, nikoho nemá.
Zatraceně! To bolelo!
Pusť mě, ty zmetku jeden!
Co to s ní je? Je divoká jako nějaká šelma.
Pusť mě, říkám! No tak!
Zavři ji do klece ve sklepě.
Ano, pane.
- Pusť mě! - Strážce!
Tady máš vodu. Když bude dělat problémy, pokrop ji.
- Vodu? - Jo.
Doplula sem na lodi a málem se utopila.
Z nějakého důvodu se nechce namočit.
Neměj mi to za zlé.
Když se uklidníš, měli by tě za chvilku pustit.
Nedělej, že mi chceš pomoct! Okamžitě mě pusť ven!
Tak jo, chovej se tu jako doma.
Hej! Pusť mě ven, říkám!
To se musíš nejdřív uklidnit.
Hej!
Nesnaž se mě oškubat jen proto, že je to elfka.
To bych neudělal.
- Tohle je přece to úžasné Asahiro. - Co je na něm tak úžasného?
Chodí sem významní vládní úředníci.
Nevěstinců je spousta, ale oni navštěvují tenhle.
A máte tady tu nejkrásnější ženu v celém Kjótu.
Prý je s ní hostům tak dobře, že zapomenou odejít,
a tak ji říkají „Žena zapomnění“.
Mám na mysli vrchní kurtizánu Čihaju.
Ahoj, Izó.
Prý u vás máte nový klenot.
Klenot?
- To těžko. - Opatrně.
Tykev?
ČÍNSKÁ RŮŽE
Ctěná paní, jste vzhůru?
Jdu dovnitř.
Ctěná paní.
Aha, to jsi ty, Izó.
Přinesl jsem vám vzácnou pochoutku.
Nech mi ji u dveří.
Taky jsem přinesl, co jste chtěla.
NOVÁ ANGLICKÁ ČÍTÁNKA
Učebnice angličtiny?
Děkuji, Izo.
No to se podívejme. Že ty jsi nějaké dámě zlomil srdce?
Cože?
Jo tohle.
Ta divoška mě musela poškrábat.
Divoška?
Přišla k nám opravdová divoženka.
Vstávej!
- Ty jsi elfka, že? - No a co?
Takhle s vrchní kurtizánou nemluv.
- To je ona. Před chvílí dorazila. - Prodali mě!
Před chvílí dorazila, ale začala vyvádět a pokusila se utéct.
Neměla bys náhodou pozdravit? Mluvíš s vrchní kurtizánou.
To jako proč?
Stejně mě tu poženou do práce, a až si tím odrovnám tělo, vykopnou mě.
A ty dopadneš stejně.
Jen tu pusu nezavře.
Izó.
Dej mi ji na starost.
Cože?
Co jste to řekla?
Udělám z ní svoji společnici.
Jak se jmenuješ?
Sonya.
To zní rusky.
Tvoje rodina možná byla ze severu.
Jako ta jeho.
Taky je ze severu.
Ten pták v kleci?
Ty jsi na tom úplně stejně!
Mám ráda rebelky.
Nemůžeš usnout?
Jestli ještě nespíš, pojď za mnou.
Co to děláš?
Učím se.
Všichni mi říkají Čihaja, žena zapomnění.
Jenže moji klienti nic nezapomněli.
To já ztratila paměť.
Prý to bylo brzy po reformě.
Ztratila jsem všechny vzpomínky. Byla jsem nahá a duchem nepřítomná.
Kromě téhle ozdoby do vlasů
jsem u sebe neměla nic.
Ani jsem neznala své jméno.
Jsem Žena zapomnění,
Čihaja.
Víš co, Sonyo?
Někde ve světě se nachází země elfů.
Někde tam za mořem, na severu.
Země elfů?
Ano.
Říkají jí Hakodate.
Hakodate?
Tam elfové nemusí čelit závisti ani nenávisti.
Všichni tam prý mohou být sami sebou.
Vymýšlíš si!
Možná.
Já ji ale vidím.
Tu oslnivou zář.
A věřím, že mě do té země dovede.
Co ty?
Taky to vidíš, ne?
Světlo
a temnotu.
ASAHIRO
Hej!
Otevřete! Máme problém.
Co je?
Jde o ty vaše štětky!
Co chcete?
Napadli nás! Pomoc!
Izó.
Raidene!
Ty máš dobrý čich.
Najdi mi tu elfku, kterou hledám.
Tohle je tvoje poslední mise.
Dodržím, co slíbím.
Na oplátku ale očekávám, že uděláš, co se po tobě chce.
Co se to děje?
Zůstaň tady.
Tohle je špatný! Napadli nás. Je jich přes dvacet.
Musíme zmizet. Utíkej!
Tudy se dostaneme ven.
Počkat. A co ostatní?
Zapomeň na ně. Musíme myslet na sebe.
Vrchní kurtizána…
Od orka bych nic jiného nečekal. Jsi silný jako zvíře.
Teď chcípneš!
To se mi ještě pořád nepovedlo.
Cože?
Tudy se dostaneme dolů.
Čihajo!
Sonyo!
Odpusť mi to! Vydrž!
Čihajo?
Copak to tu máme?
Nejsi ty
ta nejkrásnější žena éry Meidži,
slavná kurtizána Čihaja?
Vypadni, ty mizero.
Tak to jsem nečekal.
Mluvíš jako úplně obyčejná děvka.
S Asahirem je konec.
To znamená, že s váma můžeme udělat, co se nám zlíbí.
Ty spratku!
Hele, co jsem našel.
Elfího spratka.
Já ji odnesu.
Nech ji být!
Ty…
Co si myslíš, že děláš?
Ty děvko!
Co si to dovoluješ?
Čihajo!
Tahle mise mě přišla draho.
Ne.
To nemůže být pravda!
Sonyo…
Odnes to
do Hakodate.
Vykwarus.
Šéfe!
Je vevnitř.
Běž tu stvůru chytit!
Ano, pane!
Sonyo.
Takže ona se jmenuje Sonya?
Hni se a je po tobě.
Padáme odsud!
- To orky nic nepálí? - Neřeš blbosti a začni utíkat!
Tak dělej!
Pojď!
Sonyo.
Elfové tenhle zvyk nemají?
Takhle mi vyprovázíme mrtvé do nebe.
Čihaja nepůjde do nebe.
Půjde na sever.
To byla její ozdoba do vlasů.
Čihaja chtěla najít zemi elfů. Prý se jí říká „Hakodate“.
Hakodate je země elfů?
Na. Najmu si tě.
Ty chceš, abych tě tam zavedl?
Nemůžeš mě odmítnout.
Slečinko…
Mě si najmout nechceš?
Ty vrahoune!
Vyslechněte si mě.
Můj šéf šel po tý holce.
Unese každého osiřelého elfa, kterého najde.
Pokud zjistí, že to přežila,
bude ji pronásledovat až na konec světa.
Vidím, že ti nedělá problém zradit spojence.
Nikoho jsem nezradil.
Tohle měla být moje poslední mise.
Šéf mi slíbil, že mě pak propustí.
Už nikomu nic nedlužím.
Já už nechci být
zabijákem.
Už toho mám dost!
Tenhle kel bude symbolem mého slibu.
Ty znáš cestu
do Hakodate?
No jasně.
Tak jo.
Beru tě.
Počkej!
Díky, slečinko.
Rehek?
To je dobré znamení.
Jeho zpěv prý přináší štěstí poutníkům. Stejně jako jiskry. Podívej.
Než vyrazíš na cestu, použiješ přece křesadlo.
Ty jiskry mají zajistit, aby se ti nic nestalo.
To neznám.
Elfové tenhle zvyk nemají?
Ještě jsem se vám nepředstavil.
Já jsem Raiden. A ty?
Jmenuje se Izó.
JOKOHAMA
Světelný sloup?
Je mi jedno, jak to uděláte, ale přiveďte mi ji.
FUČÚŠUKU, TÓKAIDÓ
My do našeho podniku orky nepouštíme.
- Proč jako? - Promiňte, že jsme obtěžovali.
Ubytujeme se jinde.
Pokud tady způsobíte nějaké potíže, hned vás vyhodím.
V pořádku. Hlavně jsme rádi, že nezmokneme.
Nikdy jsem neviděl orka, který se umí chovat.
A ty jsi na člověka pěkný nezdvořák.
Pojďte už!
Klídek. Vždyť už jdu.
Máš pro ně slabost, co?
Tím myslím děti.
Pro elfy.
Mám u nich dluh.
Chceš slyšet můj příběh?
Když bude stručný…
Stalo se to, než jsme přišli sem.
V té zemi nás orky taky považovali za přítěž.
Jen jedna holčička
mě oslovovala jménem.
A byla to elfka?
Jo.
Ta slečinka mi ji připomíná.
Když držela v náručí tu kurtizánu a zlostně se na mě dívala,
vybavil jsem si ji.
Měl jsem po krk lidí, co nás nenáviděli a vysmívali se nám, a tak jsem odešel.
Jenže i tady se na mě lidi dívají stejně.
Teda ne.
Můžu si za to sám.
Vážně to stačí na to, abys zradil svého šéfa?
Jedinou výhodou orků
je nakonec stejně jen naše síla.
Proto jen zabíjíme a umíráme. Svěří nám jen tuhle jednoduchou práci.
Každý den jen tápeme v temnotách a brodíme se v bahně.
To je tak špatné, že chci v životě
nějaké světlo?
A taky jsem ho našel.
Sotva viditelný paprsek světla.
Bojoval jsi dobře. Podle všeho to s mečem fakt umíš.
Jak jsi skončil jako strážný v nevěstinci?
Jak jsem říkal,
nepovedlo se mi umřít.
A teď už jen přesluhuju.
Kvůli těm reformám?
Dáš si?
Dokonce i orkové pijou alkohol.
RÝŽOVÉ VÍNO
Zatraceně!
Co se děje, Izó?
Nic.
Dospěláci mají hodně starostí.
Jakých?
Prostě hodně.
To není fér.
Řekněte mi jakých!
Až vyrosteš, přijdeš na to sama.
Nejednejte se mnou jak s malým děckem!
To nesnáším.
Buď zticha.
Odsud začneme potkávat víc lidí.
Raději bych sešel z hlavní cesty.
Proč?
Asi mě zvětřili.
Orkové se dokážou navzájem vyčenichat.
Pojďme.
Snad se nám je podaří oblafnout.
Počkej.
Koho se snažíme oblafnout?
To ti můj kel nestačil?
Pořád mi nevěříš?
Zrazen může být jen ten, kdo někomu důvěřuje.
Tak to vidíš ty.
Já mu věřím!
Takhle se do země elfů nedostaneš.
Čihaja mě něco naučila.
Když někdo září, můžeš mu věřit.
Září?
Půjdu za nimi.
Schovej to.
Tudy!
- Zůstaňte ve střehu! - To mi nemusíš říkat.
Mistře Kókecu…
Proč?
Na co
ses to díval?
Teď už mi
nemáš co nabídnout.
Zůstaň se Sonyou!
Raidene!
Přestaň!
Šéfe…
Co to děláš, Raidene?
Ty ses pomátl?
Už toho mám dost.
Nechte mě jít…
Nechám.
Jak jsem slíbil.
Jestli mi teda vydáš toho spratka.
Neposlouchej ho!
Ty stejně patříš k nám.
Kdo jiný
by o tebe stál?
Seš přece hnusnej a proradnej
ork.
Ty zmetku!
Zabte ho!
Skočíme!
Ne! Bojím se!
Izó!
Z týhle výšky to nepřežijou.
Hosty moc často nemám.
Raidene.
Jsi v pořádku?
Sonya zmizela.
Vy jste asi ještě nikdy neviděli kentaura, že?
Co jsi zač?
Kdo ví?
Ber.
Říkají mi Cukujomi,
ale můžete mi říkat, jak chcete.
Už jsem o něm slyšel.
O poustevníkovi, který žije na úpatí hory Fudži.
O mudrci, co není ani člověk, ani kůň.
Já nejsem žádný mudrc.
Nanejvýš blázen.
V řece s námi měla být ještě jedna mladá slečna.
Našel jsem jen vás dva.
Nelži!
Uklidni se.
Kdyby po ní šel,
proč by nás zachraňoval?
Obludám, jako jste vy, věřit nemůžu.
Ona je přece
taky elfka.
Vy hledáte elfku?
Ty o ní něco víš?
Nespěchej tak.
Pojďte se mnou.
Všehomír.
Už jste slyšeli jméno
Temného pána, pána veškerenstva?
Ne. O něčem takovém slyším prvně.
Opravdu?
Náš Temný pán už celé věky spí.
A abychom ho probudili, potřebujeme jistou hůlku.
Magickou hůlku.
A jsme si jistí,
že tu hůlku najdeme
v této zemi.
Proč si to myslíte?
Došlo tady k převratu bez krveprolití.
Tuto zemi propukla krutá občanská válka a ta hůlka ji vmžiku ukončila.
Díky své magické síle.
Nesouhlasíte snad?
Barone Tošimiči Ókubo.
V té hůlce se skrývá obrovská moc.
Pokud se dostane do rukou někoho s jasnou aurou,
vrhne tak světlo na celý svět.
Pokud ji ale třímá někdo s temnou aurou,
pak celý svět pohltí tma.
Těm, kdo tu hůlku dokážou použít, se říká Jasní.
Jasní?
Přesně tak.
A jak ta hůlka
a ti Jasní
souvisí s naší slečinkou?
Jasných je na světě jen málo.
A jak vidíte, většina z nich
jsou elfové.
To ale přece neznamená, že ji dokáže použít každý elf.
Ta šance tam pořád je.
To poznáte, až když se dotknete té hůlky.
To znamená, že můj šéf
lovil elfy, protože hledal někoho, kdo by tu hůlku mohl použít.
Tys o tom nic nevěděl?
Byl jsem jen poskok. Řadový pěšák. Mně se nijak nesvěřoval.
Proč tu hůlku potřebuje tak,
že spálil Asahiro na popel, jen aby našel nějakou Jasnou bytost?
Momentálně existují dvě skupiny,
které chtějí mít tu hůlku a Jasné pod svou kontrolou.
Jedna si říká „Štít světla“.
Ti druzí si říkají „Pekelní“.
A když tu hůlku najdeme,
co s ní máme udělat?
Nic.
Nic neuděláte a nikomu o tom neřeknete.
Všechno necháte na nás, Pekelných.
Pokud tu hůlku najdete, propůjčíme vám její moc.
V naší zemi máme takové přísloví. Když ptáčka lapají,
hezky mu zpívají.
Nevidím v těch světlých očích
vůbec žádné emoce.
Ne…
Ten chlap určitě necítí vůbec nic.
Už jsi vzhůru?
Izó! Raidene!
Ten světelný sloup, který se objevil v Kjótu,
jsi vyvolala ty?
Moc je moc.
Jestli nám přinese ráj, nebo peklo na zemi,
není předem dané.
Pokud se chcete dozvědět něco o elfech,
vydejte se na východ od hory Fudži.
V Jokohamě je elfská čtvrť.
Proč nám tak pomáháš?
Já už jsem na světě dlouho.
Už mě to tady nudí.
Svět, kterému vládne šógun nebo císař,
už mě nijak nedojímá.
Pokud nás ale
někde čeká úplně nový svět,
chtěl bych ho vidět.
Nový
svět?
Co vidíš ty?
Z hvězd jsem vyčetl,
že by vaše mladá elfka měla být pořád naživu.
Opravdu?
Ano.
Šťastnou cestu.
ODAWARA, TÓKAIDÓ
Lidé a orkové.
Elfové, trpaslíci, šotci.
Cítím tu všechny možné rasy.
Vidím, že orkové mají fakt dobrý čich.
A taky jsme chytří.
No jo.
Fakt ti vůbec nerozumím.
Míříš do Jokohamy,
protože se stejně jako já bojíš o Sonyu?
Najala si mě.
Jsem její osobní strážce.
Máš věrné,
a přesto nedůvěřivé srdce.
To musí být vyčerpávající.
Co budeš dělat, až tohle všechno skončí? Nemáš se přece kam vrátit.
To je pravda. Když jsem přišel o své pravé oko, přišel jsem o všechno.
Tak jsem to nemyslel.
Ahoj, mrňousi. Přestaň brečet.
Dám ti tohle.
Děkuju!
Tamhle je!
Koukej ho pustit!
- Kotaró! - Mami!
Hej, vrať se!
- Zabije tě! - Nechte toho.
Jsme jen obyčejní pocestní.
- Nic jsme nikomu neudělali. - To tak!
To cizáci jako vy určitě unesli a povraždili ty ženy a děti.
Tu elfku, co nedávno zabili, jste zavraždili vy, že jo?
- Co jste to řekla? - Počkejte.
Nejsou to zlí lidi.
Mrzí mě, co se stalo.
Vysvětlím jim, jak to bylo doopravdy.
V poslední době se přihodila spousta děsivých věcí.
Všichni jsou z toho nervózní.
Povězte mi o té vraždě.
Poslední dobou bylo uneseno
hodně elfů a lidí s elfí krví.
Píše se tom v novinách. Počkejte chvilku.
Nedávno psali o tom,
že poblíž přístavu v Jokohamě našli mrtvého elfa.
Já neumím číst.
Šlo o zhruba osmnáctiletou elfku.
Někdo jí usekl obě nohy.
Aby nemohla utéct, ne?
JOKOHAMA
Tady je lidí.
Pořádají se tu snad nějaké slavnosti?
Pokusíme se nejdřív získat nějaké informace v elfské čtvrti?
Co se tu tak poflakuješ?
To je magor.
Všichni někam pospíchají.
A neumí se chovat.
Co se děje?
Ale nic.
Proč chcete skončit?
Měl jste nás
přece vést
vstříc novému světu, mistře.
Právě tohle se mi na tobě docela líbilo.
Ta tvoje upřímná povaha.
Bohužel
tě už ale nepotřebuju.
Seš v pohodě?
Zůstaň tady a odpočiň si.
Zajdu tam sám.
Ctěná paní!
Kdo jste?
Omlouvám se.
Spletl jsem se.
Počkejte!
S někým jste si mě spletl, že?
Ano.
Mohlo to být moje dvojče.
Tady máte.
A teď běž.
Všude cítím samé elfy.
Takhle Sonyu po čichu najít nedokážu.
Stůjte!
Co to děláš? Přestaň!
Co si to dovoluješ?
Kdes to vzal?
Všechno jsem koupil ve vile na kopci za městem.
Čí to byla vila?
Takový věci si nepamatuju.
Hej! Musíš za to zaplatit!
- Čihaja, žena zapomnění? - To byla její přezdívka.
Podle všeho ztratila paměť.
Poznáváte to?
To mi po ní zůstalo.
Hůlka!
Víte o tom,
že se v Kjótu nedávno objevil světelný sloup?
V Asahiru.
Vystřelil k nebi z jejího pokoje.
To byla moje sestra.
Takže to byla
moc té hůlky.
Izó!
Něco jsem našel.
To je Sonyino oblečení!
To je můj společník.
To je duch?
Ne, to je kurtizánina starší sestra.
Právě jsme se seznámili.
Aha.
Odkud máš to oblečení?
Od šotka, co prodává staré oblečení. Koupil ho ve vile na kopci za městem.
Ze všeho jeho zboží byli cítit elfové.
Možná ji v té vile vězní.
Přesně tak!
Na kopci za městem?
Říká vám to něco?
Kdo je ta Sonya?
Mladá elfka.
Oblíbenkyně vrchní kurtizány.
Měli jsme ji doprovodit do Hakodate,
ale cestou ji unesli.
Ti, co ji unesli, určitě patřili k Pekelným.
Cukujomi je zmiňoval!
Zdá se, že máme společného nepřítele.
Vy patříte ke Štítu světla?
Ano.
Pojďte.
Všechno vám vysvětlím po cestě.
Sestra tu hůlku dokázala použít.
- Ona byla Jasná? - Ano.
Štít světla zjistil,
že se ta hůlka nachází na hradě Edo, a tak jsme vypluli z Hakodate do Tokia.
Moje sestra se vmísila mezi vojáky nové vlády a vojáky šógunátu
a pronikla na hrad.
Musela tu hůlku najít, než se jí zmocní Pekelní.
Nejspíš ji chytili, a tak jí nezbývalo než ji použít.
Takže použila její moc a pak zmizela.
To mluvíte o kurtizáně Čihaje?
Pekelní se spolčili s novou vládou, aby tu hůlku našli.
Existence té hůlky a Jasných spolu úzce souvisí.
Doufají, že když budou hledat elfy, najdou i tu hůlku.
Elfové jsou i mezi Pekelnými. Proč by zabíjeli své lidi?
Aby mlčeli. Aby se mezi lidmi nešuškalo o tom, že tu hůlku hledají.
Myslíte, že tu hůlku takhle skryla, aby ji měla pořád u sebe?
Dala ji Sonye.
Takže teď ta hůlka patří jí.
Musíme ji Sonye vrátit.
Podle našich špehů se v téhle vile pohybují Pekelní.
Cítíš ji?
Jen trochu.
Pokud půjdu do země elfů, opravdu dosáhnu všeho, čeho budu chtít?
Splní se ti všechna přání.
Dřímá v tobě velká moc. Můžeš vidět i své mrtvé přátele.
Kde jsou Izó a Raiden?
Ti leží jinde. Pořád se zotavují.
Neboj se o ně.
Dobře.
Jsem rád, že se k nám přidal někdo tak schopný, jako jsi ty.
Takhle se Pekelní nemají čeho bát.
Ty určitě našeho Temného pána vzkřísíš.
Oni jsou naživu?
Hůlku u sebe sice nemá, ale pořád může být Jasná.
Možná bych s ní měl odplout do naší vlasti.
Jdeme.
Cítím Sonyu.
Slečinko!
Co je to za chlapa?
Mistře?
Izó.
Takže jsi přece jen naživu.
Mistře Kókecu.
- Proč to děláte? - Patří k Pekelným.
Slečinko!
Já ty vaše plány překazím!
Štít světla?
Co s tou holkou chcete dělat?
Je to
Jasná, že?
Izó.
Sonyo!
Izó!
Jeďte!
Tamhle je Anna. Přijeďte sem s kočárem.
Hned to bude.
Raidene!
Anno!
Nakazó.
Měli bychom se prozatím skrýt.
Souhlasím.
Pekelní chtějí se Sonyou odplout do své vlasti.
Určitě vyplují z přístavu.
Jak jim v tom zabráníme?
Budeme je pronásledovat.
Štít světla má úkryt v jiném přístavu.
Odtamtud vyplujeme.
Izó.
Zdálo se, že toho chlapa znáš.
Býval to
můj učitel.
To o něm jsi tehdy mluvil?
Za mistra Kókecua
jsem byl ochoten položit život.
Taky jsem kvůli němu hodně riskoval.
A byl jsem na sebe hrdý.
Ale pletl jsem se.
Nakonec mě
jenom využíval.
To, jak bychom se měli chovat,
se podle okolností může fakt rychle změnit.
Jsou ale i věci, které se nemění.
To kvítko,
které mi tehdy věnovala ta elfka,
v mém srdci stále kvete.
Hodláš dodržet ten slib, který jsi jí dal, že jo?
Samurajové přece zůstávají věrní svému pánovi až do konce, ne?
Já nejsem žádný samuraj.
Jsem Sonyin
osobní strážce!
Už je tady!
Rychle se připravte vyplout.
Ano, pane!
Hej! Otevřete!
Otevřete ty dveře, říkám!
Na levobok!
Pokračujte!
Jdeme na to.
Šéfe…
Ty parchante!
Takhle se mi chceš odvděčit za to, že jsem se tě ujal?
Najdi Sonyu!
Chcípni!
Je po tobě, parchante!
Sonyo!
Izó! Pomoc!
Izó!
Sonyo.
Izó!
- Ustup trochu. - Dobře.
Izó.
Jsi v pořádku?
Jsem.
Sonyo!
Izó!
Izó…
Sešel jsi z té správné cesty.
Poslouchej mě. Jako dřív.
Pěšáci musí žít jako pěšáci.
Vrať mi ji!
Jde o pouhou elfku.
Proč se za ni tak rveš?
Něco jsem jí slíbil.
Slíbil?
A hodlám
ten slib dodržet.
Udělal jsem tehdy chybu.
Měl jsem se ujistit, že jsi mrtvý.
Naštěstí
se chyby dají napravit.
Izó!
Izó! No tak!
Izó!
Izó…
Sonyo…
Ta hůlka!
Ta holka je skutečně Jasná.
Kdes to schovávala?
Pojď sem.
Dej mi tu hůlku.
Ani náhodou. Ta patřila Čihaje!
Dej mi ji.
Nic ti nedáme.
Musíš si věřit!
Čihajo?
Dej mi to.
Dej to sem.
Dej to sem, říkám!
Ne!
Vykwarus!
Když nemáš žádný domov,
znamená to, že můžeš jít, kamkoli se ti zachce.
Vidíš? Opravdu kamkoli.
O PÁR DNÍ POZDĚJI
Ne! Já tam nechci!
Bojím se vody! Nesnáším lodě!
Když se podíváš do světa, splníš tak přání vrchní kurtizány.
Má pravdu, slečinko.
No tak jo.
A nemluv se mnou jako s malým děckem.
Omlouvám se, slečno.
Anno, dobře se o Sonyu postarej.
Postarám.
Slibuju,
že se vrátím!
Žádnou hůlku jsme nenašli.
Musíme dát naši zemi do pořádku
vlastními silami.
Ta holka…
Co to děláš?
Fakt ji tam chceš nechat?
Lidé se budou muset spolehnout na své vlastní schopnosti.
Totéž platí i pro orky, ne?
Orkové žijí stejně.
Kde září světlo, tam je i černočerný stín.
Jak světlo, tak tma mají svůj účel a význam.
Všichni si v sobě neseme světlo i temnotu.
Jde o to, abychom se v záři světla nestyděli a té temnoty se nebáli.
Takhle se snažím žít.
Kde se ta záře objeví příště?
A co nám odhalí?
To zatím nikdo neví.
BRIGHT: DUŠE SAMURAJE
Dříve nebo později nám o tom někdo určitě bude vyprávět.
Překlad titulků: Veronika Kursová