Løp opp, nå da. Kom igjen, rødt lag. Det samme igjen. Hele laget opp.
Nå setter vi denl. Bral. Bra jobbetl.
Vi har fått en melding om etmulig drap på Ekbackens idrettshall.
2610 og 9220 bes ordne sperringer og vitneforklaringer. Over.
9220. Det er oppfattet.
Joona Linna, Rikskrim. Hvor kan jeg gå?
Hvis du beveger deg langs den blå streken, er det fint.
- Vet vi hvem han er? - Ja. Han heter Anders Ek.
47 år. Skal ha jobbet som gymlærer her.
Vi har konstatert at han har flere skader fra et skarpt våpen.
Etter en kniv eller noe liknende.
Joona, jeg får en telefon. Det er ikke noe for oss. Dra hjem nå.
- Er de pårørende underrettet? - De har sendt politiet. Dra hjem.
Jeg er på vei.
Utmerket. Legerapporten oppdateres. Over og ut.
9022 her. Vi er ved drapsofferet Anders Eks hus.
Send ambulanse og forsterkninger. Inskärsvägen 5. Snarest.
Oppfattet. Ambulansen er der om fem til timinutter. Over.
- Var det du som varslet? - Ja.
Joona Linna, Rikskrim. Jeg var i nærheten. Er det her?
Går det bra med deg? Hva er det som har skjedd?
Jeg så at det var noe som ikke stemte. Det er helt sykt.
Ambulansen er på vei.
Jeg går ut og møter dem.
Hva i svarte...?
Knivstukket, bevisstløs, lav pustefrekvens, blodtrykk 60.
Høy puls, ingen pustelyder på venstre side.
- Hvem er du? - Joona Linna, politiet.
Vent her.
Jeg er klar for intubering. Koble til Ringer-acetat.
Ta grunntest og blodgruppe.
Hei, Josef. Jeg kommer til å lyse i øynene dine nå. Det er ikke farlig.
- Vi fortsetter behandlingen. - Absolutt.
- Jeg ba deg jo vente. - Hvordan er det med ham?
- Det er uvisst om han klarer seg. - Jeg må snakke med ham.
- Det går ikke. Han kan ikke snakke nå. - La meg prøve. Vær så snill.
Hele familien er drept. Moren, faren, lillesøsteren...
Det går ikke. De får ikke kontakt med ham.
Det er kaffe der borte hvis du vil vente. Jeg har en pasient.
Hei, Magdalena. Beklager at jeg ringer så sent, men det er krise.
Ja, det er et vitne, En gutt, men han kan ikke avhøres.
Jeg vet ikke engang om han klarer seg.
Det kan ende med at vi har tekniske beviser, men ingen vitner.
Få ut det du kan og kom. Ok?
- Det kan være én mulighet. - Vent litt, jeg må legge på. - Ja?
Kanskje fins det én mulighet.
Erik?
Erik. Det ringer.
Erikl.
- Jeg kan snakke med ham. - Ja vel.
- Svar, da. - Erik Maria Bark.
Dette er inspektør Joona Linna. Jeg ringer fra Danderyd sykehus.
- Hva dreier det seg om? - En hardt skadet pasient.
- Hvem er ansvarlig lege? - Daniella Richards.
Hvorfor...hvorfor ringer hun? Vent, nå gjør vi det sånn.
- Jeg kommer inn. - Greit. Kjempefint. Takk.
Hils henne.
- Hvem var det? - Det... En politimann.
- En politimann? - En polit"ilnspektør.
Men hva dreier det seg om?
En gutt som...som de ville at jeg skulle kikke på. En skadet gutt.
Jeg kjører inn. Helvetel.
Jeg kommer tilbake.
Erik?
Du glemte telefonen din.
- Takk. - Vær så god.
Gå og legg deg.
- Å, kjære deg. Beklager. - Hva faen holder dere på med?
Ja, hva faen holder vi på med?
- Kom rett til meg hvis det er noe. - Og smertelindringen er den samme?
- Hei. - Hei.
Takk for at du kom.
Her er Joona Linna fra politiet.
- Kjempefint at du kunne komme. Kaffe? - Nei takk.
- Det var du som ringte? - Ja. Du er visst spesialist på...
Akuttskader. Erik er den beste på området.
Dere hadde en pasient dere ville at jeg skulle kikke på.
Kom.
Det er i orden. Han er også lege.
Beklager.
- Hva heter han? - Josef.
Josef? Jeg heter Erik.
Hvis du kan kjenne hånden min, så trykk den.
Jeg vurderer det likt som Daniella. Det er ikke mulig å oppnå kontakt.
Du sa jo at det fins...andre metoder.
Hvilke andre metoder, Joona? Hvilke andre metoder?
Hypnose.
Han spurte om det fantes noen muligheter overhodet.
- Du vet at jeg ikke får lov, hva? - Ja.
Erik?
Erikl. Erik, ventl.
- Hei, Magdalena. - Hei.
De fins i registeret. Faren var spilleavhengig.
Jeg gir saken til politiet i Stockholm.
De kan ta en nærmere kikk på farens bekjentskapskrets.
- Hvem har tak i forundersøkelsen? - Aner ikke.
Jeg tror ikke at det er et internt oppgjør.
Noen prøvde å drepe en hel familie. Det eneste vitnet får vi ikke kontakt med.
- Det er en eldre datter også. - Hva?
Hadde kontakt med barnevernet i tenårene og havnet i fosterfamilie.
- Har hun fått beskyttelse? - Det tror jeg ikke.
Jeg har ikke engang en adresse på henne.
Ventl. Erikl. Ventl.
Erik? Erikl.
Det er en søster. Det er en datter i familien.
Noen er ute etter henne, og gutten vet antakelig hvem.
- Jeg kan ikke hjelpe deg. - Jo.
Jeg vet at man kan få kontakt med ham.
- Det kan man ikke. - Jo, det kan man. Du kan.
Det fungerer ikke som du tror. Man får bare hans sannhet.
Hans egne subjektive minner. Det er alltid en fare for at jeg påvirker ham.
Han har en egen evne til å få folk til å huske.
Litt for god. Mente noen.
Kjenner du hånden min?
Du hører meg.
Det er absolutt ingenting å være redd for.
Vi kan slutte når du vil.
Du ligger på en klippe. Den er varm.
Du kikker opp på skyene.
Jeg sitter framfor deg.
Jeg er hos deg hele tiden.
Vi hopper ut i vannet.
Vi dukker ned.
Jeg skal telle nedover fra fem,-
- og for hver tall... synker vi dypere ned.
Og føler en større og større ro.
Fem...
...fire...
...tre...
...to...
...én.
Nå er vi hjemme hos deg.
Hva skjer?
Sofaen...
Jeg sitter i sofaen.
Hva skjer i sofaen?
Jeg leser brevet.
Hvilket brev er det?
Det er mitt brev.
Er du alene?
Lisa er ved siden av meg. Noen banker på døra.
Hva gjør du da?
Josef... Josef, hør her. Alt er bra.
Jeg skal telle til fem. På fem våkner du. Én, to, tre...
...fire, fem.
Rolig.
Vi må fortsette.
Gutten skal ha døgnvakt.
- Det er allerede ordnet. - Og søs... -Å, unnskyld.
- Hallo? - Vi må finne den søsteren.
Har du tatt sovepiller?
Nei.
Jeg har lovet deg ikke å gjøre det.
Jeg vet at du gjemmer dem i esken til aftershaven. Du har tatt fire.
Unnskyld.
Hvorfor fortsetter du?
- For å få sove. - Få sove fra hva da?
Si hva du vil, men for meg dreier det seg om en spillegjeld.
Nei. Jeg tror at det er et planlagt seriemord.
Du vil helst det, så du kan ta saken selv.
Jeg var der, Carlos. Jeg så begge drapsstedene, ok?
Noen ville drepe hele familien. Planlagt og organisert...
Og greide det nesten. Han i idrettshallen ble drept først.
Først mannen, så dro han til rekkehuset og fortsatte med familien.
Og greide det nesten. Prøver noen å ta livet av hele familien,-
- vil han finne datteren. Om han ikke alt har gjort det.
Det haster. Det er snart jul, men vi må ta tak i denne saken.
Stockholmspolitiet vil ta hånd om saken selv.
De kan gå videre med spillegjelden, men la meg få undersøke det andre.
Mannen ble drept først. Nålen gir meg rett når han er ferdig med obduksjonen.
Ja, ja.
Ok. Inntil vi vet hvordan ting henger sammen, kan du gjøre som du vil.
Da begynner jeg. Får jeg Magdalena?
Magdalena? Nå ble jeg overrasket. Greit, men ingen andre.
Greit.
Jeg kjører Benjamin på skolen.
Og hva har skjedd med bussen?
Jeg kjører ham dit. Jeg skal jo den veien. Hva er det?
Fint.
Da sees vi senere.
Ha det.
Kom igjen, Benjamin!
Hvorfor krangler du og mamma så mye?
- Synes du at vi gjør det? - Ja.
Ja...
Vi skal slutte med det. Det er ikke bra.
- Du er fremdeles singel, ikke sant? - Ja, hvordan det.
Så fort jeg ringer, kommer du jo. Når som helst på døgnet.
- Hver eneste gang. - Men bare når du ringer.
Du hadde rett. Mannen i idrettshallen døde først.
- Kan du sende rapporten til...? - Jeg har snakket med Carlos.
- Saken er din. - Takk.
Ja vel, se her. Å trykke et så bredt blad gjennom bein og muskelvev-
- er ikke engang lett for et muskelberg, men disse stikkene er ikke så dype.
- Og så? - Det var en som måtte kjempe hardt.
- Hva het politimannen som ringte? - Hva?
- Politimannen som ringte i natt? - Det husker jeg ikke.
Hva het han? Jeg vet ikke. Hvordan det?
- At du gidder. - Hva da?
- At du gidder å holde på. - Hva er det nå?
En politimann ringte, og jeg dro inn til sykehuset. Det var en skadet gutt.
Greit. Greit.
Det sto Daniella på displayet.
- Tror du at det var Daniella? - Det sto jo på displayet.
- Han ringte fra hennes telefon. - Ok. Da, så.
Ring opp igjen. Her. Ok, han har ringt fra hennes telefon. Snakk.
- Nei. - Spør selv.
Jeg vil ikke snakke med ham. Hold opp. Det spiller ingen rolle.
- Det spiller en rolle. - Jeg tror deg.
Det er ingenting med Daniella. Det er over to år siden. La det ligge.
Hun jobber på sykehuset, og jeg måtte dra dit.
Greit. Greit.
Denne søsteren kan jo ikke bare være borte. Kan hun vel?
Magdalena? Evelyn må ha en telefon som kan spores eller et arbeidssted-
- eller en studieplass. Noen som kjenner henne.
- Hvor ble hun sist sett? - Ingen spor. Ikke ennå.
Det er som om hun ikke vil bli funnet.
Ok...
En gang utpå natten banker det på døra, og Josef går og åpner.
Vi antar det. Blås i at han sa det under hypnose. Vi er ikke i retten.
Noen hugger ned hele familien og går derfra.
- Og vi har ingen DNA-spor. - Det er funnet blod fra flere.
Lillesøsterens, morens og Josefs og farens i baskethallen.
Ingen andre DNA-spor, ingen fingeravtrykk, ingenting.
Vent litt... Josef sa at han hadde lest et brev.
- Ble noe sånt funnet på rommet hans? - Jeg tror ikke det.
Du kan avslutte for i dag. Jeg må ordne noe.
Sjekk om ungene kjenner deg igjen.
- Politietl. - Politietl. Slipp våpenetl.
- Legg deg nedl. - Jeg legger meg ned.
- Jeg er en kollega. - Se til venstre.
Jeg er politi. Id-en ligger i venstre lomme. Ta det med ro.
Joona Linna, Rikskrim? Hva i svarte gjør du her?
Hva er det der?
Hvem har lagt dette sammen? Det er jo et eneste rot.
- Vi hadde jo så fine... - Hva?
Jeg vet ikke hvor... De er borte. Du la det så slurvete sammen.
- Har jeg lagt det slurvete sammen? - Ja.
- Det var jeg som pakket alt ned? - Ja. Det var jo det.
- Slutt. - Det var jo det.
La det ligge. Jeg har sagt unnskyld. Jeg er lei for det.
For at jeg oppdaget det?
Det er to år siden. Du bare fortsetter og male på det.
- Det spiller ingen rolle. - Så klart det gjør.
Det spiller ingen rolle. Du skjønner virkelig ikke noe.
Hver gang det ringer, du får en e-post eller et brev, føler jeg frykten.
Jeg har virkelig prøvd. Jeg prøver hver dag.
Jeg prøver hver dag, men jeg greier ikke å føle noen tillit.
Jeg stoler ikke på deg.
- Du vet hvordan det er. Naboene ringte. - Jeg ville ha gjort det samme.
- Hyggelig å treffe deg. - I like måte.
- Ha det. - Ha det.
- Hallo? - Magdalena? Jeg fant brevet.
- Hvilket brev? - Brevet som Josef nevnte. Hør her:
"Du er mitt kjøtt og blod, men familien må dø."
"Ikke før det kan det bli som det burde være."
- Hva? Jeg hører ikke noe. - Ble du redd for nissen?
- Joona, vi får ta dette imorgen. - Ok, vi tar resten i morgen.
- Ok. Ha det. - Ha det.
- Kan jeg komme inn? - Har det noe å si om jeg sier nei?
Ja, det har noe å si. For meg.
- Jeg lurer på om det der er så bra. - Det er gøy.
- Det ser ikke gøy ut. - Men det er det.
Du ser ikke så glad ut heller når du gjør det.
- Jeg elsker deg. - Mm.
Jeg gjør det. Du må si ifra. Uansett hva det er, så må du si det.
Hvis det er noe som er vanskelig, eller hvis det er noe du er urolig for.
- Hva som helst. - Gi deg, da.
Benjamin... Skal jeg gi deg sprøyta i kveld?
Nei, jeg vil at pappa skal gjøre det.
Ok. Ok.
Greit.
Ha det.
- God natt. - God natt.
- Vær så god. - Takk.
Det er en ting som jeg må fortelle deg.
Jeg orker ikke flere anklager.
- Jeg orker det ikke. - Men det er ikke en anklage.
Nei vel...
Hva er det da?
Jeg...vil ta en pause.
Pause?
Jeg vil ta en pause...fra...
- Fra hva da? Skal du gråte, eller? - Nei.
- Hva vil du ta en pause fra? - Fra oss. Fra deg og meg.
- Pause? - Ja.
Fra oss, fra deg og meg.
En stund.
- Hva mener du med pause? - Ikke nå.
- Hva mener du? - I morgen.
- Hvor mange har du tatt? - Ja... Nei...
Gå og legg deg på sofaen. Jeg vil ikke se deg sånn.
Gå og legg deg på sofaen.
- Erik? - Ja, ja, ok...
Erik?
Erik.
Erikl.
Pappa!
Hallo? Hallo?
Erik, det er noen som...
"Kjære barn, jeg har holdt øye med deg lenge"...
..."og hater det du er blitt."
"Kjære barn" tyder vel på at det er en eldre person. Ikke sant?
- Det sier seg jo selv. - "Jeg har holdt øye med deg lenge."
Ja, som om noen har forfulgt dette barnet.
Noe sier meg at det ikke er den første kontakten.
Samtidig kjenner de ikke hverandre.
Og inkluderer ikke seg selv i familien.
Og "for at alt skal bli som det burde være." Hvordan?
- Psykopat... - Mummitrollet...
- Nå begynner jeg å bli lei av deg. - Slutt å tulle.
Så, så. Petter, har du tid et øyeblikk? Kom.
- Nå kommer far. - Er brevet gjennomgått?
- Ja. - Ingen andre fingeravtrykk enn Josefs.
Det som uroer meg akkurat nå, er at vi har-
- to henrettelser på to steder som er forbundet med hverandre.
Det fins ingen fingeravtrykk, ikke noe DNA. Det virker veldig proft.
- Men Nålen sier at det er... - Amatørmessig.
Så vi er tilbake ved utgangspunktet.
Vi må foreta en ny åstedsanalyse, gå gjennom brevet en gang til,-
- kontakte slektninger og prøve å finne denne søsteren.
Simone?
Simone? Simonel. Simonel.
Ambulanse til Barnängsgatan 34. Min kone er bevisstløs.
- Ja? - Hva er det?
Dette er pinlig, Joona. Herregud. Helt utrolig.
Skandalelege i politiets tjeneste
- Vi ville få gutten til å snakke. - Det ville ikke holdt i retten.
- Det kan hjelpe etterforskningen. - Har det gjort det så langt?
- Expressen ringte. - Hva sa du til dem?
Jeg ba dem dra til helvete. Lykkes du, blir du hyllet,-
- men mislykkes du, banker Janne Josefsson på døra.
- De har funnet søsteren. - Bra. -Vi sees.
Hva mener du med "fremdeles ikke i..."
Hva mener du med at han ikke er på skolen?
Har...har han ikke vært på...?
- Kjære... Hei, kjære. - Hei.
Du er på sykehuset. Slapp av. Du er på sykehuset.
Det kommer til å gå bra. Ta det med ro. Helt med ro.
Hei. Simone?
Erik... Erik, hvor...?
Benjamin er hos deg?
- Benjamin er ikke på skolen. - Simone? Simone?
Hvor er Benjamin?
- Ligg rolig. - Jeg må gå...
- Det er ikke jeg... - Legg deg. Jeg ordner det.
Vi må vente med å snakke om det.
De ga meg en sprøyte og tok Benjaminl. De har tatt den lille gutten vår.
- Simonel. - Jeg må hjelpe Benjaminl.
- Hvor? Når? Vent, ventl. - Mens vi sovl. Vi må hjelpe...
Benjaminl. Benjaminl.
- Benjaminl. - Jeg går opp.
Benjaminl.
Nei, nei, nei... Neil. Neil. Neil.
Nei, ikke Benjamin.
Han er ikke her. Jeg må tenke.
Simone...
Du må huske. Hva er det som har skjedd?
Jeg plasserer deg på rom 333.
Det er ingen luksus, men det er trygt.
Hei. Rikskrim. Er dette Evelyn Ek?
Vil du noe, bare bank, så åpner vi for deg. Ok?
Evelyn?
Hei. Jeg heter Joona. Jeg kommer fra Rikskriminalen.
Jeg vil gjerne snakke litt med deg.
Har du noen som helst anelse om hvem som kan ha gjort dette?
Noen som har truet dere eller noe sånt?
Du kan si det til meg. Ingen kan gjøre deg noe.
Du vet ingenting. Du har ingen anelse. Dere kan ikke beskytte meg.
Han kommer til å finne meg.
Hvem? Hvem kommer til å finne deg? Evelyn, hvem?
- Jeg vil gå tilbake nå. - Evelyn... Hvem?
Han lider av hemofili. Blødersyke.
- Ok. - Så han får sprøyter regelmessig.
Og hva skjer om han ikke får sprøytene?
Ja, siden han lider av hemofili...
...så risikerer han å få blødninger som naturligvis kan...
Simone, du sier at du ikke husker, men du vet at noen tok Benjamin?
- Ja. - Vi får det ikke til å stemme.
Noen kom etter at jeg hadde sovnet og ga meg en sprøyte som dopet meg ned.
- Det er det vi tror. - Jeg vet det.
Jeg prøvde å vekke Erik. Jeg hørte at Benjamin prøvde å rope på meg,-
- men jeg var så borte da, at jeg...
- Du sier at du prøvde å vekke Erik. - Ja.
Ok. -Sover du tungt, Erik?
Ja... Jeg har søvnproblemer. Så jeg tar...
Han tar kjempesterke sovepiller. Det var ikke mulig å vekke ham.
Hva er det siste du husker før du lukker øynene?
At Benjamin prøvde å rope på meg. Det er liksom det som...
Det er vanskelig å forklare. Det er det som sitter i hodet mitt.
- Hvordan var ropet fra Benjamin? - Han var redd.
Du hørte frykt i stemmen hans, og derfor reagerte du?
Ja. Det var derfor jeg så gjerne ville...
Det er så slitsomt å sitte her snakke, kan vi ikke...? Noen har tatt Benjamin.
Hva trenger vi å vite? Vi må lete, ikke sant?
- Vi må lete, ikke bare snakke piss. - Det er ikke piss...
Vi sitter og vrøvler. Det blir kjempe- rart for oss, for han er vår sønn.
Det ringer.
- Bark. - Hei, Erik. Det er Shulman.
Vet du hvor Simone er? Hun skulle komme hitmed malerier.
- Hallo? - Skulle ikke du komme innom galleriet?
- Hvor er du? - Hjemme.
Var det noe om Benjamin?
- Ikke noe som...? - Nei, det var en gallerist.
- Min kone maler bilder. - Ok.
Benjamin er borte. Det er et helvetes mareritt.
Det er politi her og snakker med oss, og...
Hva er det du sier? Hva var det du sa?
Hva er det som har skjedd?
Hallo?
Simone!
Hallo?
SLUTT Å HYPNOTISERE
- Hva er det som har skjedd her? - Rikskrim? Hvorfor?
- Jeg skal treffe Erik. Hva har skjedd? - En gutt er bortført.
Her?
Her. Vi må spise.
Skal du bestille take-away? Er du ikke klok?
- Bare se på dem. - Er du blitt gal?
Går det bra? Går det bra, Erik?
Fint. Jeg tror ikke at familien Eks drapsmann har noe med dette å gjøre.
- Det står på veggen. - At du ikke skal hypnotisere.
Det kan være hvem som helst. Noen som ikke vil at du skal begynne igjen.
Hvem kan det være?
- Ingen gamle fiender? Tenk deg om. - Jeg vet ikke.
Ok. Hvis vi for et øyeblikk tenker oss at det er som du tror.
At det har en sammenheng med drapene på familien Ek.
Da er det bare én person som kan gi oss informasjon.
Og der trenger vi din hjelp. Kan du...
Vent. Hva kan jeg? Hva er det jeg kan?
Snakke med Josef.
Du vil at jeg skal bruke hypnose på Josef?
Du vil at jeg skal løse din drapssak.
Det er vår eneste mulighet. Vi har kjørt oss fast i etterforskningen.
Hvis jeg møter den gutten igjen...
Da kommer morderen til å få vite det, og...
- Han kommer ikke til å få vite det. - Det sto jo i avisen.
Det ringer journalister til meg midt på natten.
Det var en tabbe. Det kommer ikke til å skje igjen.
- Det er din feill. Det er din feil. - Nå er det nok for i dag.
- Ok. Jeg tar kontakt. - Ha det.
Hvorfor gjør dere ingenting? Hva?
- Hvorfor gjør dere ingenting? - Akkurat nå venter vi på et krav.
Kravet står jo på veggen i atelieret. Kan dere ikke lese?
- Vi gjør alt vi kan. Det lover jeg. - Ok. Da så.
Da er vi jo i gode hender. Fint.
- Vil dere ha kaffe? - Har du te?
Helvete heller... Skal dere sitte her og drikke kaffe?
Erik, helvete heller. De er jo idioter.
Skal dere sitte her og drikke kaffe? Og lese avisenl.
Hvordan klarer han seg uten medisin?
Han er sterk.
Har han smerter?
Han klarer seg. Det vet du.
Jeg vet det.
Vi må gjøre noe. Vi kan ikke bare sitte her.
Politiet gjør så godt de kan. De hjelper oss.
Ingen gjør noe. Vi sitter her og gjør ingenting. Ingen gjør noe.
De jobber jo med det. De gjør det.
Politiet stiller mange spørsmål. De kunne like gjerne sagt det rett ut.
- Om hva da? - De tror at vi selv har gjort det.
- Har du barn? - Nei.
Da kan du ikke forstå hvordan det føles.
- Du spurte om jeg hadde noen fiender. - Ja.
Det er én.
Hei. Vi ser etter Evert Braun.
- Vet du hvor vi kan finne ham? - Han er inne på traversen. Rett inn.
La meg ta meg av dette. Vent her.
- Hei. - Hei.
- Er du Evert Braun? - Om jeg er Evert Braun? Ja.
Jeg heter Joona Linna og er fra Rikskrim.
- Jeg vil gjerne spørre deg om noe. - Rikskrim? Ja vel. Så klart.
- Hvor var du natt til i går? - Jeg jobbet som vanlig. Hvordan det?
- Hele natten? - Ja.
Dere jobber skift? Kan noen bekrefte det?
- Ja. Spør hvem som helst på verkstedet. - Har du tatt sønnen min?
- Benjamin. Har du tatt...? - Erik, la meg ta meg av dette.
Hva faen gjør han her?
Om jeg har tatt sønnen din? Hvordan våger du å vise deg her?I.
Du har ødelagt hele mitt liv, ditt jævla svin.
Forbannede, jævla svin.
Skjønner du hva et rykte kan gjøre? Skjønner du det?
Det kan du faen ikke gjøre.
Så kommer du hit og påstår at jeg har tatt sønnen dinl.
Unnskyld. Unnskyld.
Ok. Det var alt.
Jeg ledet et forskningsprosjekt. En av testpersonene var Evert Braun.
Han...fortalte om overgrep mot barn.
- Seksuelle overgrep. - Å, faen.
Jeg anmeldte det til politiet som innledet en forundersøkelse,-
- men la den ned fordi de mente at jeg hadde plantet bevis.
At jeg hadde gitt dem bilder de kunne huske som ikke var deres egne.
At jeg hadde stilt ledende spørsmål. Jeg...
Så jeg ble utestengt fra forskningen,-
- og avisene skrev om det, og det var...
- Alt på grunn av en feil. - Ja.
Jeg vet ikke... Jeg ødela et menneskes liv.
Det er ikke han. Han vet ingenting.
Ingen vet noe.
- Tungt på jobben? - Hei.
Ja. Det kan man vel si.
En lege som røyker?
- Au, au, au... - Au, au, au...
- Som om du aldri har gått på rødt lys. - Nei, jeg har aldri... Nei.
- Har du spist? - Nei.
Kom. Jeg spanderer.
Hei.
Josef? Kan du høre meg?
Du prater så pent svensk.
- Takk. I like måte. - Takk.
- Hva er det? Ser ut som du... - Nei...
- Jobb. Blås i det. - Kanskje du bare har glemt noe.
Jeg pleier ikke å glemme ting. Jeg har god hukommelse.
Ok. Hvilken farge har jeg på øynene?
- Du har lyst hår... - Ja.
- Og så har du hvit bluse, ikke sant? - Ja, det stemmer.
Gullsmykke. Et hjerte og en liten gulldråpe.
Øynene dine er... De er grå, men i sterkt lys kan de se blå ut.
Bra.
- Og på beina har du støvler av lær. - Ja.
- Noe mer? - Nei, det holder.
Vent. Føttene hans...
Føttene hans var skitne. Jeg må sjekke noe.
Jeg er lei for det, Daniella. Vi snakkes.
...to, én.
Josef? Pust.
Skal vi prøve igjen?
Det er kveld nå.
Et stykke borte ser du huset ditt.
Du vil gå inn.
Nå er vi hjemme hos deg.
Hva skjer?
Jeg gjemmer meg i mørket.
- Er det noen andre der? - Lisa.
Hun løper i trappen.
- Hva gjør du? - Jeg jager Lisa opp trappen.
- Hva? - Hun skriker.
- Hva sa du? - Hun skriker.
Mamma... Mamma må ikke høre det.
Mamma kan høre meg.
Jeg stikker henne.
Mamma...hun skriker.
Det...kommer ikke...
- Hva gjør du så? - Går inn på badet.
- Du hadde truffet din far tidligere? - Ja. Nede i idrettshallen.
Jeg gjorde bare som hun sa.
Som hun sa? Evelyn?
- Jeg må gjøre som hun sier. - Hvem? Evelyn?
Unnskyld. Unnskyld. Jeg gjorde bare som hun sa.
Josef... Ba Evelyn deg om å gjøre det?
Min søster.
Evelyn er min søster.
Det er meg - Erik. Jeg er på sykehuset.
Jeg tror at det er Josef som er drapsmannen.
- Detmå være han som... - Jeg er på vei dit nå.
- Han har vært oppe og gått rundt. - Hva?
Jeg kommer straks.
- Jeg fortalte det. - Så, så.
Han ville at jeg skulle fortelle det.
Joona Linna her. Jeg får ikke kontakt med vakthavende politi på sykehuset.
Lille venn...kan jeg hjelpe deg? Oi. Hvor skal du, da?
Sånn. Kan du stå oppreist? Stå opp.
Sånn, ja. Nå går vi tilbake. Det er ikke så langt. Jeg henter de andre...
Hvor er han? Hvor er gutten?
Ventl. Stansl.
Hvor er gutten?
- Hvordan er det med dem? - Hun opereres nå. Det er kritisk.
Satan. Satanl.
Hør her. Vi fortsetter å lete. Han kan ikke ha kommet langt. Han er jo skadet.
Jeg tror at det er søsteren. Evelyn.
- Som fikk ham til å gjøre det. - Kjøtt og blod, hva?
Vent... "Du er mitt kjøtt og blod, men familien må dø."
Evelyn ville at Josef skulle drepe familien sin.
Ja.
Kjenner du igjen dette? Det er du som har skrevet det. Ikke sant?
"Du er mitt kjøtt og blod, men familien må dø." Josef er ditt kjøtt og blod.
Du fikk ham til å drepe foreldrene deres. Og lillesøsteren.
Var du med selv?
Holdt du også i kniven?
Jeg har ikke gjort noe.
Vi vet at det var Josef som gjorde det. Som drepte dem.
Han rømte fra sykehuset i natt.
Da stakk han ned en sykepleier. Tilstanden er kritisk.
Har han vært i kontakt med deg?
Nei.
Jeg har alltid følt på meg at noe forferdelig ville skje.
Jeg har vært redd for ham hele livet. Jeg vil ikke være redd lenger.
Du skjønner ikke hva slags menneske han er.
Han pleide å le når folk skadet seg.
Han Io da den forrige hunden vår døde.
Og det ble bare verre.
- På hvilken måte ble det verre? - Siden i sommer...
Han var enda mer gal. Han slo oss.
Skrek at han hatet oss.
At mamma og pappa hadde stjålet ham, og at de måtte gi ham tilbake.
- Jeg vil ikke være redd lenger. - Hvorfor tror du at han sa det?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
Hvordan kan du sitte og spise? Hva? Hvordan kan du sitte og spise?
Tenker du bare på mat? Hva?
Tror du at...? Tror du at Benjamin er sulten?
Har han...?
Men det er vel det samme så lenge du kan stappe i deg som en gris.
Du sitter jo for faen og dytter i deg som et jævla svinl.
Han var enda mer gal. Han slo oss.
Skrek at han hatet oss.
Atmamma og pappa hadde stjålet ham, og at de måtte gi ham tilbake.
Hei. Jeg har ringt deg. Hvorfor svarer du ikke?
Hva er det? Har det hendt noe? Kom inn.
- Josef er adoptert. - Hvorfor tror du det?
Fordi Evelyn sa i dag...
- Men hva er det? - Mammal.
Evelyn sa at Josef anklaget sine foreldre for å ha stjålet ham.
- Martin? - Faen heller...
Hva sa du?
Det er åpenbart at brevet er skrevet fra en forelder til et barn.
Josefs forelder?
Jeg tror at den egentlige forelderen har funnet ham og tatt kontakt.
At han er bortadoptert, og så skulle forelderen...
Greid å få kontakt med ham. Og fått ham til å gjøre det.
- Jeg skjønner. - Vi må til KUT. Vi må være sikre.
Vi må gå ut med en etterlysning. Personen er hovedmistenkt nå.
Det kan jo ha med Benjamins forsvinning å gjøre også.
- Da må vi dra nå. - Ja.
Jeg må snakke med Martin først.
"1 ny melding. Hypnotisøren må dø."
Josefs biologiske mor heter Lydia Evers.
Vi fant ikke så mye om henne. Hun har vært sosialt avskjermet lenge.
Takk.
For ti år siden ble Lydia dømt til tvunget psykisk helsevern.
Og hun ble sluppet fri for seks måneder siden.
Seks måneder siden... Men, du, se hva som står her.
Barnevernet tok hånd om Josef like før Lydia havnet på sykehus.
Så ble han adoptert av familien Ek. Har vi noe bilde?
- Få se hva det står? - 99. Det er jo ti år gammel.
- Hun kan ha forandret seg. - Ja, men hun har vært borte lenge.
Hei. Hva er det som foregår, Simone?
- Her er maleriet. - Fint. Men nå må du fortelle.
"Jeg ser deg."
Jeg ser deg og hora di. Snart er dere døde.
Hallo. Det... Det er noen som truer min kone.
- Skjer det akkuratnå? - Ja. Det skjer. Det er nå.
Og så det tredje der. Det skal være... Det er et til, hva?
Jeg har slått inn fire. Jeg glemte det på atelieret.
- Jeg skynder meg dit. - Jeg kan ta det.
Helvetel. Hva faen er det du gjør?I.
Er du ikke riktig klok?I.
Neimen... Hva er dette for noe?
- Trekk dere tilbake. - Ja vel...
- Hva er det som skjedde? - En splitter pine gal person.
- Han kastet seg over meg med kniv. - Simone. Jeg hørte det på radioen.
- Det var jo et lite barnl. - Jeg vet det. Hvor er Erik?
- Hvor er Erik? - Vet ikke. Kanskje på sykehuset.
Jeg vet hvem som har tatt Benjamin. Men ikke hvor hun er.
- Hun? - Jeg forklarer senere.
Josef? Kan du høre meg?
Var det din egentlige mamma som sa at du skulle gjøre det?
Var det det?
Lydia? Det er din egentlige mamma? Hva?
- Hvor er hun? - Jeg elsker henne.
- Hva sa du? - Jeg elsker henne.
Ja. Hvor er hun? Jeg må finne henne. Josef?
Faen.
Erikl.
Hei. Er alt bra med deg?
- Hvor lang tid kommer det til å ta? - Lydia har ikke kredittkort.
Ingen kjent adresse, og bildet er dårlig og gammelt,-
- så det kommer til å ta tid.
- Har du hørt noe? - Nei. Vi gjør alt vi kan.
Vi kommer til å finne Benjamin. Prøv å få litt søvn nå.
Jo, Erik, forresten... Jeg sjekket denne Evert Braun.
Han fantes i politiregisteret. Fra en forundersøkelse.
For noen år siden fant de bevis for overgrep mot barn.
Dessverre var det ikke nok til å tiltale ham ifølge aktoratet.
Men jeg tenkte at du burde få vite det allikevel.
- Vil du ha litt kaffe eller noe? - Hvorfor ikke?
Dessverre er det mange saker hvor det aldri blir tiltale-
- til tross for at det fins svært sterke bevis.
Vi kan ikke gjøre så mye annet enn å vente nå. Dessverre.
- Vil du ha mer? - Nei, takk.
- Jeg går og ser til Simone. - Ja. Jeg sitter her en stund, jeg.
At jeg ikke kan huske... Det er så merkelig.
Hvorfor kan jeg ikke huske noe?
- Hva? - Fordi du var dopet ned.
Men man ser jo. Ikke sant?
Jeg så... Jeg kan jo...
Tenk...tenk om jeg så noe.
Erik? Hjelp meg.
Jeg tror at jeg så noe.
- Du må lytte til mine instruksjoner. - Ok.
Du må prøve å stole på meg nå. Du må tørre å slippe taket.
- Jeg blir stresset når du snakker. - Len deg tilbake.
Jeg vet at du har mange tanker og angst, men prøv å puste.
Ikke tenk så mye. Ok?
- Nei... - Slapp av.
- Jeg prøver, Erik. - Her. Trykk hånden min med din hånd.
Trykk. Slipp alt ut i denne hånden. Slipp ut motstanden din.
Føl trykket. Kjenn min hånd, kjenn din hånd.
Så la alt annet være og bare pust sammen med meg. La den synke ned.
Slapp av. Len deg tilbake.
Pust.
Lukk øynene.
Pust sammen med meg.
Sånn. Bli her.
Og nå stoler du bare på meg.
Følger bare meg.
Du blir rolig i hele kroppen.
Jeg kommer om et lite øyeblikk til å løfte din venstre hånd.
Du lar meg gjøre det. Nå.
Jeg vil om et øyeblikk slippe armen din.
Den faller tungt tilbake ned i fanget ditt.
Nå.
Jeg kommer nå å be deg se for deg en eng.
Der, et stykke borte står et hus.
Det er vårt hus.
Erik?
Erik!
Erik?
Ikke sov...
Jeg kan ikke. Det blir svart. Jeg kan ikke stå på bena.
Lytt til stemmen min. Gå tilbake til sengen der du sover.
Alt er rolig.
Nå ligger du i sengen din...og sover.
Du kjenner et stikk.
Er det noen der sammen med deg?
Mm. Det er noen der.
Jeg ser henne...
- Jeg ser henne i speilet. - Hvordan ser hun ut?
Jeg ser nøyaktig hvordan hun ser ut...
Jeg ser nøyaktig hvordan hun ser ut. Ansiktet.
Kan du beskrive hvordan hun ser ut?
Jeg har sett henne.
En sykepleier. Hun var på sykehuset den natten da Josef kom inn.
- Ta nummer en og kjør den litt fram. - Ok.
Der. Vent.
Det er hun. Nå sjekker vi her. Ta toeren litt lenger fram.
Ta den venstre. Ta eneren nå. Og så den andre vinkelen.
Den der. Og så framover.
Der.
Skriv det ut. Og så trenger vi en kopi av hele filen.
Har du en minnepinne?
Du vil ha en pause.
Nei.
- Det hørtes sånn ut. - Mm. Jeg skjønner at du trodde det.
Det hadde vært til pass for meg.
Jeg lever ikke engang opp til mine egne forventninger lenger.
Hold opp.
Hadde jeg ikke tatt så mange sovepiller.
Hold opp.
Hvis jeg bare fikk høre stemmen hans.
Erik... Kjære Erik...
Fellesanrop fra 1-0. Alarm om etterlyst person.
- Vi søker en Lydia Evers født... - Nei, men sel. Det er jo henne.
- Hva da? - Det er hun som leier av Börje.
Visst faen er det henne.
Vi kjører straks. Det går et fly om en time.
Hun flyttet til Börjes hus ved sjøen og betalte tydeligvis kontant.
- Er hun blitt sett sammen med gutten? - Nei, hun holder seg for seg selv.
- Skjønner. Når får vi forsterkninger? - En patrulje er her om en halvtime.
1038 til 1442. Over.
- 1038 til 1442, over. - 1442. Jeg lytter. Over.
- Hvor er dere? - Vi er fremdeles på stasjonen.
- Hvor mange har du? - To, så...
- Vi kommer med fem til. - Skynd dere.
- Jeg orker ikke å vente. Jeg drar nå. - Vi kjører med deg.
Ok.
Vi drar og sjekker situasjonen. Bli her og vent på forsterkninger.
Vi får gå ned her.
Vent der.
Forsiktig. Han sover.
Lydia?
- Hva gjør du her? - Jeg heter Joona. Jeg er fra politiet.
Jeg er for å hjelpe Benjamin. Han er syk.
- Han trenger medisiner. - Han er ikke syk. Det er min sønn.
Lydia, han er syk, og han må på sykehus.
- Jeg vet vel om han er syk. - Han er ikke din sønn, Lydia.
Hør på meg nå. Din sønn heter Josef.
- Se på meg. Se på meg, Lydia. - Hvor er Josef?
- Josef er også syk. - Hvor er Josef?
- Han er i Stockholm. - Hva gjør han i Stockholm?
- Vi kan få ham hit. - Jeg vil ha Josef.
- De flyr ham hit. - Jeg vil jo bare ha ungen min.
Jeg vil ha Josef hit.
- Nei, neil. - Hør på meg. Se på megl.
Nei, nei, nei. Hvor er Josef? Jeg vil ha ungen minl.
- Han skal være her nål. - Slipp våpenet nål.
Han var stygg.
- Stansl. - Hjelpl. Mammal.
Hold munnl.
- Mammal. - Nei.
Kom igjen.
Helvetel. Kom, kom, koml.
Benjaminl.
Lydial.
- Benjaminl. - Benjaminl.
- Bli her hos megl. - Lukk opp døral.
Åpne døral.
- Slipp megl. - Benjaminl.
Benjamin, løp bakover. Løp oppoverl.
- Neil. Benjaminl. - Mammal.
Benjaminl.
Neil. Neil.
Benjaminl.
Bra, Benjaminl. Gå bakover.
- Benjaminl. - Neil. Neil.
Benjaminl.
Nei. Du må ikke gå fra megl.
Ikke gi oppl.
Neil.
Ta hånden minl.
- Få ut Benjaminl. - Slipp taket i haml.
Stansl.
- Slipp haml. - Neil.
Vi må komme oss utl.
Benjaminl. Her. Koml. Hoppl.
Ta hånden minl. Ta hånden minl. Bussen synker.
Ta denl. Lydia, ta hånden min. Ta den.
Joonal. Her.
Du, Benjamin... Var det godt?
Varmt.
En melding til våre kunder: I dag på julaften stenger vi kl 15.
Jeg jobber med å få tak i dem. Jeg trenger avlastning.
Hei, Magdalena. God jul.
Jeg sitter i bilen og spiser. Ja. Er du hjemme?
Jeg tenkte jeg skulle stikke innom med noe.
4912, du står i køen.
- Hei. God jul. - God jul. Beklager at jeg forstyrrer.
- Jeg skulle bare gi denne til Tove. - Neimen...
- Mammal. - Men, lille venn...
Unnskyld. Ble du redd? Det var bare en nisse.
- Kom inn, Joona. Kom inn. - Jeg vet ikke... Unnskyld.
Det var ikke meningen at du skulle bliredd.
Tekst: David Skahjem www.undertext.se
Retail subrip by jeem.