Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sanoin kun tavattiin:
"Älä tuo ketään mukaasi."
Toit veljesi, siskosi, veljenpoikasi
Emme ole koskaan kaksin, vaan aina kolmisin!
Lupasit: "Ehkäpä huomenna…"
"Tulen yksin… äidin kanssa!"
Sinä, äitisi ja minä kävelyllä Toledossa
Kun kävellään, äiti seuraa perässä
Sinä, äitisi ja minä
Aina yhdessä. Hullua!
Hän tuli häämatkallekin!
Elokuvissa tai tanssimassa, kun yritämme halailla -
äitisi on paikalla kuin poliisi
Mutta olen rakastunut -
ja annoin jo periksi
En enää taistele vastaan
Sinä, äitisi ja minä
Mitä lohtua tässä? Sinä, äitisi ja minä
Olen saanut tarpeekseni Sinä, äitisi ja minä
Pyhä Januarius auttoi meitä
Äitisi oli vuoteen oma
Hänellä oli kuumetta Hän teki kuolemaa
Luulin jo, että nyt ollaan kahden
Sitten äitisi huusi:
"Ottakaa pikkusisko mukaan!"
Minä, siskosi ja sinä mentiin kahvilaan
"Otatko jäätelön vai juotavaa?"
"Kumpi vain on kalliimpi!"
Muistoksi päivästä -
meistä otetiin kuva
Sisko tahtoi ilmapallon, karamellin ja istuskella vaan
Olisinpa heittänyt sen mereen!
Annoin jo periksi
Olen rakastunut
En taistele enää vastaan
Rakas, olet aina perheesi kanssa
Perheesi on kuin heimo He tulevat Milanosta
He ovat aina täällä
Vanha tätisi Cefalùsta -
tuli kylään eikä lähde kai koskaan
Minä, tätisi ja sinä
Tätisi on kivulias
Aina välillä se pyörtyy
Minä, tätisi ja sinä
Tuoreita munia, mozzarellaa
Kuljemme aina kärryillä
Maksan kaiken. Kuka maksaa minulle?
Joko jätän sinut tai menen vararikkoon
Joudun pulaan takiasi Pitäisi naida joku toinen
En halua nähdä sinua enää koskaan
Sinä, äitisi ja minä
Minä, isäsi, veljesi, siskosi
- Vapaus on täällä. - Ei, Donna Amalia!
Minä pääsen vapaaksi.
Et ikinä löydä sellaista äitiä kuin minä.
Donna Amalia, et ole äiti, vaan kaksi äitiä.
Kaksi anoppia, kaikki maailman anopit.
Pese suusi ruusuvedellä ennen kuin puhut minulle.
Kasvatimme käärmeen pesässämme.
Ole hiljaa. Äläkä sinä säti kyitä.
Ne ovat Jumalan pyhiä eläimiä.
Lupasit viedä minut pyhäkköön Pompejiin.
Maria-täti, kävele Pompejiin kuin pyhiinvaeltajat.
Nicolino, lähde jos haluat, mutta ajat minut sairaalaan.
- Tapan itseni. - Tule nyt.
Nicolino lähti eikä enää palaa.
Hän ei palaa koskaan.
Tämä on loppu.
Loppu.
Tulee surku häntä.
Mitä sillä on väliä?
Nain orvon ja teen hyviä tekoja.
Ainakin saan olla rauhassa.
Hyvää iltaa.
Hei, Gaetano.
Nicolino, et olekaan kuollut. Olet ollut poissa neljästä näytöksestä.
Nyt näet minua useammin. Katkaisin välit äidin kanssa.
- Äidinkö? - Äiti, Carmelina…
Tässä maassa kihlat ovat orjuutta.
Onneksi ymmärrät sen. Nyt olet vapaa ja huojentunut.
- Elokuva! - Hitto.
Tässä elokuvateatterissa ei saa hetken rauhaa.
Nicolino, teit oikein.
Maista vähän viiniä.
Mitä teet?
Don Gaetano, mitä teet? Nukutko?
- Mitä? - Se on vasta ensimmäinen osa.
- Mitä sitten? - Katsoimme jo sen.
Ymmärrätte juonen paremmin.
Olette tietämättömiä. Teidän pitää nähdä kaikki kahdesti.
- Entä nyt? - Odottakaa elokuvan loppua. Mene.
Nicolino, mitä tuumit?
Ilman Carmelinaa voisin yhtä hyvin kuolla.
Mitä bussikuski teki sinulle?
Jos haluat tuhota elämäsi, nai hänet.
Helppo sinun on sanoa.
Hänen äitinsä sanoi: "Carmelina on yhä pikkutyttö".
"Vasta kolmen vuoden kuluttua tunnette toisenne tarpeeksi hyvin."
Eivät avioliitotkaan kestä kolmea vuotta.
Ja hän sanoi, ettei minulla ole työpaikkaa.
Tietääkö hän, että sinulla on elokuvateatteri?
- Hän katsoo vain televisiota. - Kuvottavaa.
- Mitä hän tahtoo tytöstään? - Niinpä.
Giosuè tuhosi minut.
MERIHEVONEN
Giosuèn kädet olivat isot kuin vuoristoradat.
En pidä sellaisista Niistä tulee huono olo.
Sinun täytyy naida vahva mies. Merimies, kuten isäsi.
Nicolino on vahvempi kuin isä eikä hänellä ole rumia tatuointeja.
Kiittämätöntä. Miten voit puhua noin isäsi tatuoinneista?
Tyttö tappaa minut.
Lopettakaa riitely ja tulkaa pöytään. Ruoka jäähtyy.
- Syön silti. - Amalia, anna tytön olla.
Carmelina ei tarkoittanut puhua pahasti.
Annunziata. Tiedät, mitä ruusutatuointi merkitsee.
Olet kertonut monesti. Sinä olet ruusu.
Hän otti tatuoinnin, jotta olisin aina hänen kanssaan.
Tuollaisia miehiä ei enää ole.
He kaikki menehtyivät hänen mukanaan haaksirikossa.
Rauha heidän sieluilleen. Ota lisää.
Nykyään tyttöparkojen -
täytyy uhrata itsensä ruipeloille miehille.
Nicolino on hyvä mies.
En halua olla vanha noita-akka, kuten Maria-täti.
Toivo vain, että olisit kuin minä. Olen kunniallinen nainen.
En mennyt naimisiin, koska olen aina vihannut miehiä.
Äiti sanoo, että synnyit noita-akaksi.
- Sanoitko niin? - Se ei ole totta.
En kestä tätä. En kestä tätä.
- Maria. - Lähden pois.
- Miksi? - Palaan Beneventoon.
Älä nyt, Maria. Tiedäthän, että rakastamme sinua.
Ruma juorukello.
Nyt kun puhuttiin asiat halki, ruokailu on päättynyt.
Carmelina, autoin äitiäsi tuomaan sinut maailmaan.
Haluan auttaa sinua pysymään siinä.
Ota kanankoipi. Se on hyvää.
Ei, ei, ei!
Ilman Nicolinoa kana ei ole kanaa.
Talo ja huonekalut.
Ostin verhotkin.
Lampun, josta Carmelina piti.
Kamalaa. En pidä tästä.
Rakkaudesta sitä tekee kaikkea hullua.
Talossa oli kaikki, mitä aviopari voi pyytää.
Siellä oli kaikki paitsi morsian.
Ei, tuhkakuppi puuttui. Kaikki puuttui.
Mitä sen on väliä? Polta koko kirotun talon.
Kuka häiritsee minua?
- Hei, Nicolino. - Mitä asiaa?
Muutan tänne. En halua, että olet yksin.
Uhraudun ja muutan luoksesi.
- Et voi. Carmelina muuttaa tänne. - Tehän riitelitte.
- Kyllä, mutta… - Missä nukumme?
Täällä on vain yksi sänky.
- Keksitään jotain. - Gaetano.
Kuule. Jos haluat jäädä, voit nukkua olohuoneessa.
- Et voi nukkua sängyssä. - Talja menee pilalle.
Mitä väliä? Olen tuhottu, samoin käy taljalle.
Gaetano, kärsin hirveästi.
Nicolino, kärsit koska haluat kärsiä.
Jos olisin Carmelinan sulho, tämä talja olisi hyvä.
Gaetano, mene pois.
Carmelina on vakava tyttö.
Muistatko elokuvan, jonka näytimme viime viikolla?
Mitä siitä?
Siinä kaksi rakastavaista halusi naimisiin,
mutta heidän vanhempansa olivat sitä vastaan.
Vanhempien oli pakko hyväksyä avioliitto.
- Oli pakko. - Hän ei ole sellainen tyttö.
Sen ei tarvitse olla totta, mutta voimme uhata sillä.
Sanot vain:
"Anna meidän avioitua nyt tai pidetään häät ja kaste yhtä aikaa."
En uskalla edes mennä talon lähelle.
Jollet anna periksi tytön äidille, sinun täytyy unohtaa hänet.
"Jokaisella hyvällä asialla on huono puolensa."
Sanoi mies, joka joutui maksamaan anoppinsa hautajaiset.
En halua syödä.
Haluan kuolla nälkään kuin Ugolinon kreivi.
Etkö halua syödä?
Maria-täti pyysi meidät tänne sopimaan riitamme.
Tee se minun vuokseni, Carmelina.
Minun oli vaikea tulla tänne sinun kanssasi.
En aio syödä. Haluan kuolla kuin Ugolinon kreivi.
Kuka hän on? Tiedätkö jotain hänestä?
En tunne häntä.
Ajat ovat kovia aristokraateille.
- Äiti, minä syön. - Sama se syötkö vai et.
Varo, ettet putoa mereen.
Käydään pöytään.
Käyttäydytkö noin sen hölmön miehen takia?
Emmekö käy jo pöytään? Minä alan syömään.
- Saako olla syötävää? - Totta kai.
- Kalakeittoa. - Minulle spagettia ja simpukoita.
- Selvä. Neidille? - Spagettia ja kalakeittoa.
- Tuonko ne yhdessä? - Yhdessä.
- Onko teillä lasagnea? - Totta kai.
Kaksi kertaa spagetti ja simpukat, kaksi kalakeittoa ja yksi lasagne.
Täältä saa lasagnea.
Perun yhden spagetin ja tilaan lasagnen.
Minäkin haluan lasagnen. Perun keiton.
- Minä perun yhden kalakeiton. - Ei, älkää.
Otan hänen kalakeittonsa lasagnen sijasta.
Jos Carmelinalle ei maistu, oma häpeänsä.
Carmelinalle maistuu kyllä. Hän tulee syömään.
Hän on nälkäinen. Ruoka on tulossa.
- Tämä tässä vielä tarvittiinkin. - Nicolino.
Tule tänne. Mitä teet täällä?
Haluatko riidellä julkisesti?
Tulin pyytämään anteeksi.
Onpa sinulla otsaa.
Olin väärässä, mutta haluan hyvittää sen.
- Olen nöyrä poikasi. - Mikä ihmeen poika?
Et kuulu perheeseeni.
Muista, että Carmelinan pitää syödä.
En voi elää ilman teitä. Rakastan sinua.
Minua? Hän on hullu.
- Rakastatko sinä minua? - Kyllä.
Sinua, Sisinellaa, Maria-tätiä. Rakastan teitä kaikkia.
Olen tottunut olemaan kanssanne.
Eilen kävelin yksikseni ja tunsin olevani alasti.
Anna hänen suudella kättäsi ja unohdetaan koko juttu.
Hyvä on. Haluan olla hyvä. Veri ei ole vettä.
En halua tyttäreni kuolevan.
- Hienoa. - Mennään syömään.
Mitä nyt? Näpit irti. Mennään.
Käydään pöytään.
Vihdoin syödään. On tässä jo odotettukin.
Ei siihen. Maria-täti istuu pöydän päässä. Käy sinä tuohon.
Rouvat tilasivat jo. Mitä saisi olla?
- Tortelliineja lihakastikkeella. - Tortelliineja.
- Minäkin otan tortelliineja. - Ja minullekin tortelliineja.
- Haluaisin jäätelöä. - Hyvä on. Jälkiruoaksi jäätelöä.
Rauhoittukaa, hyvät rouvat.
Puhukaa yksi kerrallaan tai en ymmärrä mitään.
Pyysitte kolme kalakeittoa mutta nyt haluatte kolmet tortelliinit.
Yhden spagetin ja yhden lasagnen.
Meillä on hetki aikaa. Kuuntele tarkkaan.
- Saat pian lapsen. - Mitä?
- Oletko kunnossa? - Kyllä.
Ymmärsittekö, mitä tilasimme?
Kyllä. Kolmet tortelliinit, kaksi lasagnea ja yksi keitto.
Nuorelle neidille… Missä hän on?
Carmelina, tilaa syötävää.
- Munakokkelia. - Tämä koko juttu on munattu.
Haluan munakokkelia, tortelliineja ja kalakeittoa.
Samoin, vaikka maksaani sattuukin.
- Kuka tilasi maksaa? - Ette ymmärtänyt mitään.
Kukaan ei tilannut maksaa.
Tee kuten sanon. Heidän täytyy antaa periksi.
Joudun pulaan vuoksesi.
Tee se rakkautemme ja onnemme puolesta.
Kirjoitin ylös, mitä sinun pitää sanoa.
"Tämä on hedelmä…
Hedelmä tässä kädessä…
Tyttäresi kohdussa on hänen rakkautensa hedelmä."
Tiesin sen.
"Äiti, tyttäresi kohdussa -
on hänen rakkautensa hedelmä.
Kitkerän rakkauden makea hedelmä.
Miksi se on kitkerä?"
Hei. Mitä teet?
Käyttäydyt huonosti.
Carmelina puhuu itsekseen. Hän sanoo, että hänellä on hedelmä.
Mikä hedelmä?
Hän kai söi sen. Hän sanoo, että se on makea.
Makea?
"Yhdestä onnen hetkestä.
Miten paljon kärsinkään.
Miten paljon…" Ei.
"Miten paljon joutuukaan maksamaan yhdestä onnen hetkestä."
Mikä skandaali!
- Amalia, siskoni. Pysy vahvana. - Mitä on tapahtunut?
- Carmelinan kohdussa on hedelmä. - Mikä hedelmä?
Makea hedelmä, joka oli kitkerä.
- Onko tämä vitsi? - Mikä on kohtu?
- Onko Carmelinalla vatsakipua? - Kunpa olisikin.
- Mitä se on? - Pysy rauhallisena.
Olen rauhallinen. Mistä oikein puhut?
Yritä ymmärtää. En ole naimisissa.
Jotkin asiat ovat syntiä jo ajateltuina.
Carmelina söi hedelmän, jonka Nicolino antoi hänelle.
Vaiti, juorukello. Huolehdi omista asioistasi.
Enkä. Carmelina söi hedelmän.
"Tyttäresi kohdussa on hänen rakkautensa hedelmä.
Kitkerän rakkauden makea hedelmä. Voi tätä kärsimystä!
Miten paljon joutuukaan maksamaan yhdestä onnen hetkestä.
Kärsimys! Hinta on liian kova yhdestä onnen hetkestä."
Sinä onneton! Mitä sanot?
- En mitään. En sano mitään. - Etkö mitään?
Eikö hävetä sanoa tuollaisia sinun ikäisenäsi?
- Mitä tämä typeryys on? - Ei tämä ole typeryyttä.
- Mitä sitten? - Totuus.
Totuusko?
Olet vielä pieni tyttö. Tämä ei ole mahdollista.
En ole enää pieni tyttö. Olen nainen.
- Ja nyt olen myös äiti. - Pyhä Maria!
Mitä oikein sanot?
Kuka on hedelmän myyjä?
Tunnen vain yhden miehen. Nicolinoni!
Nicolino. Taas Nicolino on silmieni edessä.
Luojani, en estä tätä enää.
Amalia! Amalia, Amalia.
- Hei, Sisinella. - Käy peremmälle.
- Puhu äidille. - Miksi?
Annoin hedelmän Carmelinalle, ja nyt hänellä on vatsakipua.
- Mitä? - Tiedän kaiken. Äiti pyörtyi.
- Eli Carmelina on tehnyt päätöksen. - Älä koske minuun.
Herää, äiti. Kerron sinulle totuuden.
Äiti. Äiti!
- Amalia. - Herää, äiti.
- Voi luoja. - Näetkö, mitä tapahtui?
- Äkkiä, anna suukko. - Oletko hullu?
- Sinun pitää kunnioittaa äitiäni. - Anna suukko.
Herää, äiti.
Nicolino yrittää suukottaa Carmelinaa.
- Missä Nicolino on? - Täällä. Palveluksessanne.
Hävytön, röyhkeä, idiootti!
Tuhosit tyttäreni, kotini, perheemme. Kaiken.
Rauhoitu. En karkaa, vaan kannan vastuuni.
Kehtaatko puhua?
- Korjaan kaiken. - Mitä haluat korjata?
Kaikki on jo pilalla.
Carmenlina ansaitsee kunniallisen isän lapselleen.
- Mistä löydän sellaisen? - Olen kunniallinen.
- Nain hänet, jos haluat. - Jos haluan?
Sinun sietäisi olla nöyrempi kaiken tekemäsi jälkeen.
Totta kai menet naimisiin hänen kanssaan.
Mutta haluan tietää yhden asian.
En päästänyt sinua silmistäni.
Joku seurasi sinua koko ajan.
Selitä, miten teit sen?
Ei nyt. Carmelina nolostuisi.
- Etkö nolostuisikin? - Kyllä, olen nolo… Mistä?
Sinun olisi pitänyt nolostua aiemmin. Nyt on myöhäistä.
Juuri niin. Myöhäistä. Liian myöhäistä.
Hukkaamme aikaa rupatteluun.
- Totta. Kuukaudet kuluvat nopeasti. - Lentävät.
- Milloin tämä tapahtui? - En tiedä.
- Nicolino tietää. Hän sen teki. - Mitä tuo on?
Nyt tämä selvitetään. Lähdetään Annunziatan luo.
Hän saa totuuden selville.
KÄTILÖ
Pidä kiirettä, Annunziata. Vauva syntyy kohta itsekseen.
- Hattu. - Minulla ei ole hattua.
- Omani. - Tarvitsetko sitä synnytyksessä?
- Olen hieno nainen. - Olen huolissani.
Rauhoitu. Aikaa on hyvin.
Mene jo.
Vaimoni ei voi odottaa.
Minulla on asiaa.
Se voi odottaa. Minä olin tässä ensin.
Odota ulkona. Tulen kohta.
- Lapseni syntyy itsekseen. - Ulos.
Odota tässä, Nicolino. Puhutaan, kun tulen takaisin.
Tällä on kiire.
Amalia ja Carmelina tulevat. He eivät saa nähdä minua.
Tulevatko he tänne? Miksi ihmeessä?
Sinä ja Carmelina…
Asia ei ole niin. Tarvitsen apuasi.
Onpa otsaa. Olen rehellinen kätilö. En tee sellaista.
Rauhoitu. Mitä oikein luulit?
Auta minua saamaan Carmelina vaimokseni.
Tiedät tilanteeni.
- Turvauduin jekkuun. - Mitä teit?
Kerroimme odottavamme lasta, mutta se ei ole totta.
Kiipeän Golgatalle vuoksesi. Kiipeän sinne.
- Älkää menkö sinne, rouva. - Miksi ei?
- Annunziata ei ole paikalla. - Lähtikö hän ulos?
Ei lähtenyt.
Hän ei ole paikalla, mutta ei lähtenyt vielä.
- Tulehan, Carmelina. - Hyvä on.
Käy niin kuin käy.
Tämä on kohtalo. Lapsi syntyy itsekseen.
- Mitä haluat minulta? - Sano, että Carmelina on raskaana.
Sitten voimme mennä naimisiin.
Jos hän saa sen selville, mitä hän ajattelee minusta?
Ei hätää. Huolehdin siitä heti.
Nyt meidän pitää mennä.
He ovat täällä. Mene tuonne.
Amalia, mitä kuuluu? Mukava nähdä taas.
- Näistä lapsista on pelkkää huolta. - Mitä on tapahtunut?
- Sinun täytyy tutkia tyttö. - Mitä tarkoitat?
Mitään ei tapahtunut. Minun on parempi poistua.
Carmelina, tule tänne.
Istu alas ja kerro, mitä tapahtui.
Avaa suusi ja näytä kielesi.
- Tämä tyttö on raskaana. - Minäkö?
- Ihan selvästi. - Katsomallako sen näkee?
Sen näkee paljain silmin. Vauva siellä on.
- Se on varmaan poika. - Se ei voi olla totta.
Tiedätkö enemmän kuin Annunziata?
Nicolino ja minä emme ole olleet kahden kesken.
Sitten se on joku muu. Kuka se oli?
- Ei kukaan. Miten se tapahtui. - Voi, pyhä Maria.
Rauhoitu, Amalia.
Haloo? Mitä? Ilman minuako?
Tiesin sen. Hyvä on. Onnea! Kuulemiin.
Anteeksi, kerron tuolle miespoloiselle.
- Kenelle? - Isälle.
Isälle. Eikö se olekaan Nicolino?
Odota! Minne menet?
Carmelina. Tule tänne.
- Tule tänne. - Olen peloissani.
- Mitä teet? - Annunziata tietää.
- Jatka osasi esittämistä. - En tiennyt mitään.
- Minä pelästyin. - Se meni hyvin.
Olet isä.
- Te se olette. - Mitä ihmettä?
- Mikä isä? - Hetki pieni.
- Tämä on toinen isä. - Miten niin?
Rauhoitu nyt. Se on ihana tyttö.
Tuoko? Hänhän oli syödä minut.
Ei, ei hän. Kuulin juuri, että sinusta tuli isä.
Olette kaikki juonessa mukana.
Rauhoittukaa, minä olen isä.
Nicolino, olet täällä. Kuka tämä mies on?
Hän odotti lasta.
- Kyllä, mutta minä olen oikea isä. - Hän on oikea isä.
Mitä sanoitte? Toistakaa se.
- Tapan teidät! - Lopettakaa.
Kuvottavaa. Mietitään tilannetta.
Olet lapsesi isä.
- Hän on toisen lapsen isä. - Hyvä.
Tyttärelläni on vain yksi isä ja se olen minä.
- Toivotaan. - Se olen minä.
Mene katsomaan tytärtänne.
Heidän pitää mennä naimisiin heti.
- Vauhtia. - Menkää heti naimisiin.
Palaa tänne, kun on oikea aika.
- Ymmärrätkö? - Totta kai.
- Kiitos. - Ei kestä.
Rauhoitu, Nicolino. Nämä ovat viimeiset uhraukset.
Tämä on nöyryyttävää.
Maria lähettää avioliittoon tarvittavat paperit.
- Lähetä meille paperit heti. - Ei huolta.
- Pidän kiirettä. - Herra sinua auttakoon.
Joka päivä ongelma vain suurenee.
No niin.
Maria-täti, laukut ovat autossa. Voit lähteä. Tuut tuut.
- Yrität olla vitsikäs. - Itkuunko pitäisi pillahtaa?
Amalia, älä välitä. Hän on ymmärtämätön mies.
Pidä huolta papereista. Toimita ne heti.
Carmelinan kunnia on käsissäsi.
Haluatko kaikkien tietävän?
En ole kuten sinä ja Nicolino.
Olen väsynyt. Minua oksettaa.
- Nicolino, häntä oksettaa. - Mitä haluat?
Ei hätää, en voi pahoin.
Minulla on kaksi lasta. Tiedän tästä enemmän kuin sinä.
Sinua kuuluukin oksettaa.
- Jättäkää minut rauhaan. - Ei, ei.
Jos äiti sanoo, että sinua oksettaa, sinua oksettaa.
- Niinkö? - Kyllä. Äiti on aina oikeassa.
Älä huoli, tämä auttaa.
- Minulle tuli outo olo. - Millainen?
- Tekee mieli mansikoita. - Mansikoitako?
Odota hetki.
Kyllä, mansikoita.
- Pyydän jotakuta hakemaan niitä. - Mutta ne ovat kalliita.
Ei väliä. Nicolino oppii nyt, mitä isänä oleminen on.
Nicolino!
Mene ostamaan puoli kiloa mansikoita. Carmelinan tekee mieli niitä.
Mansikoitako? Oletko varma?
- Kyllä, mansikoita. - Eikö appelsiineja tai klementiinejä?
Ei. Mene. Lapsi ei voi syntyä mansikoiden puutteeseen.
Menen hakemaan mansikoita Carmelinalle.
Oikein hyvä.
- Huomenta, Nicolino! - Huomenta!
Carmelinan tekee mieli mansikoita.
Hänellä on mielitekoja. Amalia kertoi minulle.
Syntyykö vauva keväällä?
Mitä? Monta kevättä voi kulua, eikä lasta synny.
Mitä? Etkö ole vielä korjannut ongelmaa?
Carmelina on kunnon tyttö.
Samoin minä.
Mitä sanon Amalialle? Sinä lupasit minulle…
Haluatko, että minut pidätetään?
Sinä tulit luokseni. Olen rehellinen ammattilainen.
Pyysit apuani, mutta et halua osallistua.
- Tein kaiken. - Riittää.
Jos Amalia soittaa minulle, kerron totuuden.
- Ei. - Kyllä vain.
Odota ainakin muutama päivä vielä.
Ole hiljaa! Mene pois. Nykynuoriso on hirveää.
Tarvitaan apua lapsen saamiseen.
Onko Geracen perheelle postia?
- Kyllä, kirjattu kirje. - Mihin allekirjoitan?
Kiitoksia. Annunziata!
Annunziata, paperit tulivat. Carmelina!
- Sinun täytyy syödä. - Carmelina!
- Sieltä mansikat tulevat. - Varovasti.
Vauva ei saa kärsiä. Rauhoitu.
- Mansikat? - Paperit tulivat.
- Näytä. Kyllä, tässä ne ovat. - Ihanaa.
Olemme valmiit.
Vihdoinkin.
Nyt voimme mennä naimisiin.
Voi luoja. Voi luoja, ei.
- Ei voi olla totta. - Mitä on tapahtunut?
Tämä ei voi olla totta, tyttäreni. Ihan kamalaa.
- Pysy vahvana. - Pelästytät minut, äiti.
- Mitä on tapahtunut? - Lapsiparka.
Mikä sotku! Mitä nyt teemme?
- Tulivatko paperit? - Kunpa vain tietäisit…
Mitä?
Voitteko kertoa minulle?
Tässä sanotaan, että olet mies.
Carmelo Gerace, syntynyt Beneventossa. Oletko se sinä vai et?
Tietysti se on hän. Hän ei ole mies, vaan nainen.
Nicolino, olen nainen. Vannon sen.
Miten sinusta tuli isä, jos hän on mies?
Nykyään ei oikein tiedä.
Ajat ovat muuttuneet.
- Eikö niin voikin käydä? - Pötyä.
Sellaista sattuu vain uutisissa.
Hän on mies vain syntymätodistuksessa.
Muistatko, miten virhe tehtiin?
Miehesi toivoi poikaa.
Kyllä, se on totta. Giosuè, se olit sinä.
Kun synnyit, niin isäsi -
oli aivan varma, että olet poika. Hän rekisteröi sinut Carmelona.
Luulin, että hän muutti sen myöhemmin.
Hän kulki aina pää pilvissä.
Nicolino, mene avaamaan ovi.
Pitääkö minun olla mies lopun elämäni?
Ei, meidän pitää vain tehdä pieni korjaus.
Kahden todistajan läsnä ollessa.
Asuuko täällä Carmelo Gerace?
Ei aivan. No, ehkä. Mistä on kyse?
- Asepalvelus. - Mitä?
Kuulitte oikein.
Jos hän ei tule paikalle, hän on lain mukaan sotilaskarkuri.
Näkemiin.
- Kuka? - Minulla on sotilasvaimo.
- Ei. - Mitä nyt?
Lapseni, sait kutsun asepalvelukseen.
- He kouluttavat sinut. - Miksi itket?
Minunhan tässä pitäisi itkeä.
Ensin äiti, sitten täti, sitten sisko ja nyt isänmaa.
SOTILAIDEN REKRYTOINTITOIMISTO
- Mitä asiaa? - Minä… hän…
- Me.. - Ymmärrän, olette kadetti.
- Menkää hoitajan luokse. - Valitettavasti kyse ei ole minusta.
- Vaan tyttöystävästäni. - Älkää tuhlatko aikaani.
- Mennään. - Rouvan, naisilta on pääsy kielletty.
- Tyttäreni ei ole nainen. - Miksi hän on pukeutunut naiseksi?
Hän on pukeutunut naiseksi, mutta hän ei ole nainen.
Kyllä hän on nainen. Naisilta on pääsy kielletty.
Minut määrättiin tänne. Joten tulen tänne naisena.
- Antakaa hänen tulla tänne naisena. - Mistä oikein on kyse?
- Minulla ei ole aikaa hukattavana. - Antakaa meidän mennä.
- Tyttöystäväni on nainen. - Ja hän odottaa lasta.
- Joka suorittaa asepalveluksen. - Ei, vaan tyttäreni.
- Hän on muutoin sotilaskarkuri. - Tämä ei ole hänen vikansa.
Hän ei tiennyt olevansa mies.
Tuo on mies mutta ei asevelvollinen.
Tämä on nainen ja asevelvollinen.
- Entä te? - Tulen mukaan.
Olette hullu.
- Mieletöntä. - Kyllä vain, mieletöntä.
Lääkärintarkastusta ei tarvita.
- Tyttö ei ole mies. - Aivan, siltä näyttää.
Hän on tyttö.
Valitettavasti tässä lukee Carmelo Gerace.
Ja hänen täytyy läpäistä tarkastus.
Tämä voi olla huijaus.
- Nämä ovat oikeita. Katsokaa. - Rauhoitu, äiti.
En tee tarkastusta, vaan lääkäri.
- Kadetti Gerace, seuratkaa minua. - Hyvä on.
- Carmelina. - Rauhoitu.
Meillä ei ole pelättävää.
En anna Carmelinan mennä lääkärille kuin mies.
- En halua hänestä sotilasta. - Roskaa.
Carmelina!
- Missä Carmelina on? - Missä tyttäreni on?
- Rauhoitu. - En lähde ilman häntä.
Voi pojat!
Hiljaa! Käyttäytykää.
Sopiiko? Olkaa hyvä, neiti.
Häipykää.
Pieni hetki.
- Hieman oikealle. - Majuri?
Olen varattu.
Anteeksi, asia on tärkeä.
Pieni hetki. Tuntuuko olkapäässä kipua?
Hengittäkää syvään.
- Ettekö voi hengittää syvempää? - En enempää.
- Annanko hänen odottaa? - Kyllä. Älkää häiritkö minua.
Odottakaa tässä. Kun majuri on valmis, hoidamme asian.
Hyvä on. Odotan tässä.
Mitä teette? Häipykää.
Käykää sisään.
Riisukaa.
Ymmärrättekö? Alastomaksi.
Hengittäkää.
Hyvin menee.
Nyt, pidättäkää hengitystä.
Liikaa.
Mitä nyt?
Onpa omituinen tapaus.
Ei, tämä on stripteasea.
Mitä teette täällä?
Minut kutsuttiin asepalvelukseen.
- Mitä? - Riisunko sukatkin?
Älkää puhuko roskaa, vaan pukekaa päällenne.
Minne tyttöraasuni joutui?
- Ette voi mennä sinne. - Tuliko tänne tyttö?
- Hän on tuolla. - Missä?
Mitä yritätte?
Päästäkää minut sisään.
- Ovatko he hulluja? - Häpeämätöntä.
- Ettet häpeä! Mitä teit? - Kuka olette? Ulos täältä!
Olen äiti. Kertokaa, mitä teitte tyttärelleni.
Ettekö häpeä olla alasti naisen nähden?
Miten kehtaatte? Minä määrään täällä.
Jos minä määräisin, tällaista ei tapahtuisi.
- Miten kehtaatte? - Nicolino.
- Mistä tulit? - Carmelina, mitä sinulle on tehty?
Nicolino, he satuttivat sinua.
Nyt joudun hoitamaan tämänkin.
Mitä tuo tunteilu oikein on?
Mitä tämä tarkoittaa?
Mitä neiti haluaa täältä?
En halua olla sotilas.
Haluan vain mennä naimisiin Nicolinoni kanssa.
Älkää korottako ääntänne.
- Se voi olla vaaraksi vauvalle. - Mille vauvalle?
Se on tulossa.
Tutkikaa tyttäreni, niin voitte vapauttaa hänet palveluksesta.
Mitä pötyä tuo on?
Eikö se ole hyvä syy vapauttamiseen?
Onko sotilas ollut ennen raskaana?
- Emme voi valehdella hänelle. - Mitä?
- Oli Nicolinon idea mennä naimisiin. - Mitä?
- Mitä sanot? Oletko hullu? - En ole raskaana.
- En ollutkaan. - Mitä? Valehtelit siis minulle.
Äiti, hän valehtelee.
Jos paljastuu, että olemme valehdelleet…
- Mitä muka? - Meidät voidaan pidättää.
- Mitä juttu tämä on? - Minäpä kerron.
Nyt kaikki selkisi.
Tämä on juttu viheliäisestä kelmistä,
lurjuksesta ja valepukista.
- Tajuatko? - Emme tehneet mitään.
Ja kehuskeletko sillä?
Luulin, että tyttäreni kunnia oli viety.
Ja sinä teit pilaa äidistä. Olen pettynyt.
- Anna meille anteeksi. - Ole hiljaa.
- En anna sinulle anteeksi. - Apua!
Riittää!
Ensirakkaus on unohtumaton.
Mutta unohdanko hänet? En voi elää näin.
Jos ajattelen sinua, ajattelen äitiäsikin.
Ensiviha on unohtumaton.
Miksi olet noin apea?
Löydät kyllä uuden naisen. Ajattele huomista. Mitä tarvitset?
Rakkautta, seikkailua, intohimoa.
Tulossa lähimpään elokuvateatteriisi.
- Jätä minut rauhaan. - Enkä. Millainen ystävä olisin?
Sinun pitää unohtaa se tyttö.
- Se olisi hienoa, mutta miten? - Etsi laastari.
Olet oikeassa. Minun on saatava Carmelina mielestäni.
- Hyvä. Unohda hänet, tuhoa hänet. - Anteeksi, Carmelina.
Mutta minun täytyy unohtaa sinut.
Nyt olet mies. Tule mukaan ja unohda koko juttu.
Minulla on kaksi tyttöä tänä iltana.
Vaihda vaatteesi. Haen heidät.
Autan sinut unohtamaan Carmelinan.
Unohdat hänen suukkonsa
Unohdat hänen hyväilynsä
Unohdat hänen rakkautensa
Älä unohda rahoja, sillä minulla ei ole kolikkoakaan.
Sinä olet kaunein
Nimesi on Lilì
Kun hiuksesi ovat noin
Pidän sinusta vielä enemmän
Oi voi!
Älä muutu
Älä leikkaa hiuksiasi
Älä meikkaa turhaan, muru
Mutta sinä…
Olet päättänyt
pukeutua punaiseen
ja sanoa nimeksesi Gigi.
Elät noin
kaupoissa ja klubeilla
Syöt paahtopaistia
Juot vain hedelmämehua
Mutta miksi?
Voi ei, muru!
Pysy tuollaisena, kauniina
Kasvot puhtaina
Ja nimesi on Lilì.
Olet kaunein
Kun hiuksesi ovat noin
Hyvää yötä, Lilì!
Tervetuloa, ikävä!
- Mikä ystävääsi vaivaa? - Herää, herää.
Minä hoidan tämän. Haluatteko kuulla vitsin?
Kaksi ihmistä on häämatkalla.
- Häämatkallako? - He ovat makuuvaunussa.
- He syleilevät toisiaan tiukasti. - Kyllä. Ja juna…
Juna jyskyttää hitaasti yössä.
Kuvittelin aina sellaisen häämatkan hänen kanssaan.
- Minun kanssaniko? - Ei. Mitä luulet?
Morsian…
Kuuntele, tämä on hauska.
- Morsianko? - Ei, vaan vitsi.
Morsian sammuttaa valot ja alkaa riisuutua.
Mitä jos hän tekee sen jonkun toisen kanssa?
Ei, hänen täytyy naida minut. Ei jotain toista miestä.
Lopeta, pilaat vitsini.
- Hän riisuutuu. - En halua hänen riisuutuvan.
Mies on hullu.
Yritän naurattaa häntä, ja hän käyttäytyy noin.
Hän puhuu puhelimessa.
Carmelina, sinäkö siellä? Onneksi tavoitin sinut.
Kyllä, minä tässä.
Mitä tarkoitat? Kyllä, vannon sen.
Minä välitän sinusta.
Olemme epäonnisia.
Älä itke, Carmela. Carmelina, Carmelina.
- Rakkaani… - Lopetitko jo?
Rakkaani, älä itke.
Oikeat paperit tulivat.
En ole enää mies, vaan nainen.
Olisimme voineet mennä naimisiin.
Mitä nyt? Kuoliko kissasi?
A, B, C. Hänen kissansa kuoli torstaina.
- Miau! - Häivy, musta kissa.
Nicolino, mikä vialla?
Onko sinulla kissa?
Hätistän sen pois. Hus siitä!
- Hiton kissa. - Tanssitaanko?
Ei tässä ole mitään, kulta.
Radio on päällä.
Se on radio.
Vaihdoin kanavaa. Vannon sen.
- Tanssitaanko? - Ei.
Onko tuo toinen radiokanava?
Olet toisen naisen seurassa. Äiti on oikeassa.
Nyt tämä on lopullisesti ohi.
Ei, ei. En ole rakkaasi. Olen hänen äitinsä.
Rouva…
Voin selittää.
En halua kuulla.
Älä soittele tänne enää. Tajusitko? Tämä on ohi.
Haloo? Haloo?
Rouva? Haloo?
- Hän lähti. - Teit sen viimeinkin.
- Tanssitaanko? - Tämä on sinun vikasi.
Miksi tulit tänne? Minkä tyypin kanssa lähdin ulos?
Nicolino, mennään tanssimaan.
Hän jätti minun lopullisesti.
- Sinä halusit unohtaa. - En halua unohtaa häntä enää.
Välitän hänestä liikaa. Haluan nähdä hänet uudestaan.
- Sinun täytyy auttaa minua. - Minunko?
Kyllä. Haluan puhua hänen kanssaan.
Haluan kertoa hänelle kaiken.
Miten se onnistuu?
Sain ajatuksen.
Onpa suloista.
He kirjoittivat kirjeen joulupukille.
Tulkaa.
Varovasti.
Carmelina!
Minä tässä.
Nicolino, oletko hullu. Äiti voi tulla.
- Olet komea tuossa puvussa. - Haluan puhua kanssasi. Rakastan sinua.
- Menehän äitisi luokse. - Isä. Hän läimäytti minua.
Katso, äiti.
Katso.
Huomasin sinut.
Lurjus. Tuhosit perheeni.
Mene pois. Ala laputtaa.
Anna se tänne. Luulitko sitä rahaksi?
RAKASTAN SINUA JA SAAT ANTEEKSI.
Näin sinut. Sisälle siitä.
Tule.
Sinä senkin lurjus.
Mene sisään.
Pyhä Antonius, rauhaa ja terveyttä.
Rauhaa ja terveyttä.
- Pyhä Antonius… - Nicolino, oletko hullu?
- Mene pakoon. - Sinäkö taas?
- Pidätkö minua tyhmänä? - Rouva.
Miten kehtaat pukeutua munkiksi?
Pyhäinhäväistys.
- Äläkä tule enää uudestaan… - Mitä väkeä!
Minä näytän sinulle.
Takaisin sisään siitä.
Salam! Tiedätkö, missä Gerace on?
- Etsitkö autotallia? - En.
Etsin Geracen perhettä.
- Gerace? Kuka olet? - Olen turkkilainen.
Olen kapteeni Geracen vanha ystävä. Hän kuoli myrskyssä.
- Oletko Giosuèn ystävä? - Kyllä, Giosuèn ystävä.
- Tunnetko hänet? - Tule.
Teit turhan reissun. He ovat kaikki kuolleet.
- Myrskyssäkö? - Ei, eri sairauksiin.
Olen yksin vieraassa maassa.
Ei, autan sinua. Vien sinut asuntooni.
- Onko se talossa? - Ei, takana.
- Siellä on köyhä hullu koira. - Tulkaa.
- Katso, kenet toin. - Salam!
- Ei, kinkkua! Kuka olet? - Tässä on kokki.
- Olen kokki. - Hän on turkkilaiskokki.
Oletko hullu? Meillä ei ole tarjoilijaa, ja tuot tänne kokin.
Et nyt tajua. Näytä hänelle tatuointisi.
- Tatuointi. Hän ei tajua. - En tajua.
- Tatuointi, kukka. - Tajuan.
Hän on ainoa, joka jäi henkiin Merihevosen haaksirikosta.
- Eli? - Puhunko turkkia?
Minä puhun turkkia.
- Giosuèn laivan turkkilaismies. - Juuri niin.
- Hoksasitko suunnitelmani? - Kyllä.
Haluat korvata turkkilaismiehen toisella henkilöllä.
On vaikea löytää ketään.
Löysin yhden, sinut.
- Olet tyhmä. - Kyllä, kyllä. Olet tyhmä.
- Ihan tyhmä. - Hän sanoo samaa.
Olet tyhmä.
Gaetanino, tarvitsen apuasi.
Minun täytyy sulattaa Amalian sydän.
Vain sinä pystyt siihen.
Sinun täytyy etsiä hänen heikko kohtansa. Auta minua.
En tiedä mitään Giosuèsta ja Amalista.
- Kysytään. - Kysytään.
- Entä se tatuointi… - Helppoa.
- Tehdään se täällä. - Mikä tatuointi?
- Minne tuo sekopää laitetaan? - Kylpyhuoneeseen.
- Missä hän nukkuu? - Ammeessa.
- Mitä hän syö? - Ei mitään.
- Mitä jos hän kapinoi? - Puren hänen päänsä irti.
En esitä turkkilaista merimiestä. En.
- Äiti. - Kuka se on?
Nicolino pukeutuneena turkkilaiseksi.
Taasko? Pysy siinä.
Minä hoidan asian.
- Salam. - Kuka olette?
- Gerace asuu täällä? - Kyllä. Miksi?
Olet varmaankin Amalia, ystäväni Giosuèn vaimo.
- Minä olen.. - Ei, älä sano.
Olet kokki Muzafer Kayan. Käy sisään.
Turkkilaiskokki.
Carmelina, Sisinella, katsokaa.
- Katsokaa, kuka on täällä. - Muzafer! Isän ystävä.
Kyllä, hän se on.
Käy peremmälle.
Kyllä, kyllä.
Hyvänen aika. Anteeksi.
Anteeksi, että käyn tunteelliseksi. Tuli niin yllättäen.
Tänne päin.
Giosuè, katso kuka tuli. Tunnetko hänet?
Ei hän tunnista minua, Amalia. Vuosia on kulunut.
Hän on niin komea Merihevosessaan.
Tunnistatko hänet?
Giosuè! Ystäväni.
Tämä on kotimme. Anna hattuna.
Istu alas. Voinko tarjota kahvia tai juotavaa?
En halua olla vaivaksi. Ehkä jotain syötävää.
Sisinella, Carmelina. Hakekaa keittiöstä kaiken, minkä löydätte.
Istu alas.
Kerro minulle kaikki haaksirikosta.
Miksi haluat kuulla siitä? Unohdetaan se.
Ei, ei, ei. Haluan tietää.
Missä Giosuè oli taifuunin aikana?
- Laivassa. - Tiedän sen.
Haluan tietää, missä hän oli laivassa.
Hän oli…
Hän oli.. Tiedäthän, millainen hän oli.
Hän ei pystynyt olemaan paikoillaan.
- Ja sitten. Kerro. - Sitten tuuli voimistui.
Tiedäthän, kun tuuli alkaa puhaltaa.
Kapteeni tajusi, että laiva oli vaarassa.
Hän huusi minulle: "Gaetano, pelasta itsesi!
Ota pelastusrengas!"
Kutsuiko hän sinua Gaetanoksi eikä Muzaferiksi?
Hän oli peloissaan.
Hän kutsui minua Gaetanoksi, ja minä kutsuin häntä Vincenzoksi.
Nimillä ei ole väliä sellaisella hetkellä.
Muisto saa minut kananlihalle. Katso.
Aallot olivat vuoren korkuisia.
Hait ympärillämme näyttivät anjoviksilta.
Ja sitten taifuuni saapui.
Varokaa purjetta. Tuuli puhaltaa.
Kun tuuli alkaa puhaltaa, laiva keikkuu.
Tuuli puhaltaa
Purjeet sotkeutuvat
Myrsky!
Sataa, keula kiiltää -
ja hohtaa
Taivas on kuin mustetta
Puinen masto -
näyttää hopeiselta
Majakka, miksi vilkut?
Löydämme kotiin yölläkin
Tuuli puhaltaa Purjeet sotkeutuvat
Tämä on sirocco
Ne, jotka rakastavat merta, ja joita meri rakastaa
He ovat rikkaita
Varokaa tuulta!
Purjehditaan länteen
Länteen!
Elokuvateatteri aukeaa. Hänen piti tulla neljäksi.
- En tajua. - Tämä on bisnekseni.
Nyt tajuan. Bisnes on bisnes.
Jos Gaetano ei palaa, näet mitä tapahtuu.
Oletko täynnä? Haluatko jotain muuta?
Ei kiitos. Vatsani on täynnä.
- Jälkiruoka oli oikein hyvää. - Se oli isän suosikki.
Carmelina, tuo kahvia.
- Tyttäresi on hyvin sievä. - Kiitos.
- Onko hän kihloissa? - Ei.
- Hän ei edes ajattele sitä. - Hän ajattelee vain Nicolinoa.
- Miehen nimi on Nicolino. - Ole hiljaa ja poistu.
Nicolino on kiva nimi.
Hän on varmasti hyvä mies.
En halua kuulla hänen nimeään tässä talossa.
- Selvä. - Tässä on kahvia.
- Tyttäresi muistuttaa teitä. - Enkä.
Kaikki sanovat, että muistutan isää.
Isääsikö? Älä viitsi.
Näytät ihan äidiltäsi.
Samat syvät tummat silmät.
Intohimoiset.
Suu punainen kuin mansikat kello viideltä aamulla.
Samettinen iho, kuin aprikoosit heinäkuun alussa.
Hiukset kuin silkkinen aalto.
- Olen pahoillani. - Puseroni.
Ei hätää, kahvi on laihaa. Se lähtee kyllä pois.
Carmelina, Sisinella, tulkaa. Tuokaa vettä.
Hyvänen aika.
Ruusu. Sama ruusu kuin Giosuèlla.
Identtinen.
Sopiiko?
Siitä on niin kauan. Olen nähnyt tämän vain kuvissa.
Vain tämä ruusu selvisi haaksirikosta.
Jos haluat, se on sinun. Tarjoan sitä sinulle.
Mitä? Mitä halua minun sanovan?
Minä vapisen.
Anteeksi.
Avaan viiden minuutin päästä.
Lopettakaa. Vain kuolleen ruumiini yli.
Hän on ystäväni. Lopettakaa!
Gaetano, auta minua. Katso, mitä sait aikaan.
Minäkö? Menkää sisään. Elokuva alkaa kohta.
- Miten päästään alkuun? - Laitetaan toinen kela.
He ymmärtävät kyllä.
- Kyse on Nicolinon unelmasta. - Kuule.
Unelma.
Leipää, rakkautta ja unelmia. Näin sen Turkissa.
Hyvä, mutta ole nyt hiljaa.
Puhuitko hänen kanssaan?
Nicolino, sinun pitää rauhoittua.
Meidän pitää ensin tutustua paremmin.
Anna minulle aikaa.
Armando, lehdessä sanotaan näin.
Kananmunanaamio pehmentää ihoa.
En ole asiantuntija. Kysy vaimoltani.
- Onko tämä hyvä? - Ei ole.
Sen pitää olla punainen kuin mansikat viideltä aamulla.
Tajuatko, Armando?
Heräsin viideltä aamulla vain ollessani sotilas.
Enkä katsonut mansikoiden väriä.
Gaetanino, sinun pitää puhua Amalialle.
Lämmittelen häntä ensin.
Kun sopiva hetki koittaa, puhun hänelle.
- Kuule! Puhutko hänelle? - Minä yritän.
Mutta en voi luvata.
Tänään on sunnuntai. He tekivät lasagnea.
Tiedäthän, mitä tapahtuu.
Keksit koko ajan tekosyitä.
Hätäinen kissa teki sokeita pentuja.
- Haluatko olla sellainen kisa? - Ei. Haluan Carmelinan vaimokseni.
Älä huoli. Mene kotiin ja odota minua.
Huolehdi turkkilaisesta.
En tajua, miksi Amalia lähetti Sisinella sisäoppilaitokseen.
Amalia sanoi, että hän tarvitsee hyvän koulutuksen -
ja että kotona hän ei tee mitään.
Ei se siitä johdu.
Sen turkkilaisen tulon jälkeen koko talo on mennyt hulluksi.
Sieltä hän tulee.
- Syödäänkö? - Ai, se olet sinä.
Istu alas. Lounas tarjoillaan pian.
Eikö Amalia ole täällä?
- Ei. Annunziata pitää sinulle seuraa. - Kivaa.
- Haluan olla kanssasi kahden. - Minun kanssaniko?
- Minulla on asiaa. - Tämä ei kuulu minulle.
Mitä luulit? Minulla on tärkeää asiaa.
Tämä on kunniallinen talo.
Luuletko, että tämä on haaremisi?
Anteeksi, että myöhästyin. Tiedättehän kampaajat.
- Suortuvia siellä ja täällä… - Mitä oikein teit, äiti?
Etkö pidä tästä?
Älä kuuntele häntä.
Olet häikäisevä.
Nostetaan malja upealle muutokselle.
- Kiitos. - Ottaisin ennemmin myrkkyä.
- Mitä tarkoitat? - Älä välitä hänestä.
Hän ei ansaitse ystävällisyyttäsi.
Tiedän, ketä hän ajattelee.
Kyllä, ajattelen häntä. Omaa Niniäni.
Hän on niin komea, ja olen niin rakastunut häneen.
Älä itke, kulta.
Se on päähänpinttymä.
- Nicolino. - En tunne ketään Nicolinoa.
Jos Amalia ei halua… Hän on omistaja.
Älä itketä häntä. Tyttöraasu.
Tyttäreni katkeroittaa elämäni.
Tulin kotiin iloisena. Onnellisena.
Pysy tuollaisena, Amalia. Ajattele itseäsi.
Kuten minäkin.
En halua elää piilossa
Nämä paperikukat
Aidot kukat kukkivat -
puutarhassa sinua varten
Kevät -
on täällä!
Puut ovat purppuraisia
Ja lintu visertää:
"Nousin siivilleni."
Vuodet ovat vierineet
Vuodenajat lentävät
Laulut muuttuvat
Mutta sinä pysyt aina samana
Minulle olet yhä kaunis -
koska rakastan sinua
Maailma on surullinen, jos et enää naura
Ehosta kasvosi
Kampaa hiuksesi
Kiinnitä rintaneula
Tule lähelleni
Tämä peili -
tekee rakkauden ihmeitä
Sydämeni värisee yhä -
ja rakastuu sinuun.
Pyhä Januarius, auta Gaetaninoa.
Suo hänelle voimaa ja rohkeutta.
- Luuletko, että hän onnistuu? - Ei, ei.
- Ei! Sano kyllä. - Kyllä.
Hän tulee ja sanoo: "Carmelina odottaa sinua."
- Menen ja suukotan häntä. - Ei.
Vihdoinkin.
- No niin? - Minulla on asiaa.
- Kävikö huonosti? - Ei, vaan…
- Minulle kävi hyvin, mutta sinulle… - Mitä?
- Salam, mene ulos. - Minäkö?
Kerro.
Nicolino, ole urhea.
Et voi naida Carmelinaa. Uusi asemani estää sen.
Mikä asema?
Minä ja Amalia olemme rakastuneita ja aiomme naimisiin.
- Mitä? - Carmelinan isänä en voi.
- Petturi. Mitä sinä teit? - Rauhoitu.
Miksi syytät minua? Ei ole vikani, että rakastuin.
Jos minä en mene naimisiin, et mene sinäkään.
Vien turkkilaisen Amalian luokse.
- Muzafer! - Jos hän saa tietää,
sinunkin käy köpelösti.
Voi ei. Turkkilainen katosi.
Gaetanino! Auta, turkkilainen on kateissa.
En piittaa siitä. Amalia odottaa minua.
Muzafer! Muzafer!
Gaetano! Gaetanino!
Muzafer! Muzafer!
Etsitkö turkkilaista? Hän on terassilla.
- Muzafer! - Hän tuli hulluksi.
- Mitä aiot? - Rukoilen Allahia. Rukoile sinäkin.
Mennään.
Odota. Tässä asuu Giosuèn vaimo. Geracen perhe.
- Sanoit kaikkien kuolleen. - Selitän myöhemmin. Mennään.
Nyt ymmärrän. Menemme hautajaisiin.
Tiedän yhden, joka pitäisi haudata.
Mitä on tapahtunut?
Carmelina luuli, että teit itsemurhan.
Toinen turkkilainen. Ovatko he vallanneet maan?
Selitän kyllä. Onko Carmelina kotona?
- Hän pesee pyykkiä. - Yksinkö?
Kyllä. Amalia asuu nykyään Turkissa.
Sieppaan hänet mukaani.
- Pidä häntä silmällä. - Ei, minua pelottaa.
Ei hätää. Palaan pian.
- Oletko menossa hautajaisiin? - Hautajaisiinko?
- Mihin hautajaisiin? - Olet tietämätön.
- Ei, sinä olet tyhmä. - Minäkö?
Kyllä, olet tyhmä.
Carmelina.
Carmelina, olen täällä.
Nicolino. Mistä sait tietää, että olin yksin?
Ajattelen sinua koko ajan.
Oletko varmasti yksin?
Kyllä, äiti on alakerrassa.
En voi uskoa…
Olemme kahden.
- Ensimmäistä kertaa. - Tiedän, mutta miksi?
- Voinko auttaa? - Kiitos.
Carmelina. Carmelina.
En näe sinua, mutta voin tuntea sinut.
Tulenko toiselle puolelle?
Etkö vastaa?
- Carmelina. - Mitä tahdot?
- Älä tule lähemmäs. - Tulen kyllä.
Emme ole edes kihloissa.
Carmelina, mitä me olemme? En vieläkään tiedä sitä.
Olemme kihloissa joka toinen kuukausi. Olemattoman lapsen vanhempia.
Rakastuneita ilman, että voimme sano sitä ääneen.
Nyt kun olemme vihdoin kahden, et päästä minua lähellesi.
Tule lähemmäs, Carmelina.
Etkö sano mitään?
Varo, Nicolino. Voit tuhota minut.
Juokse pakoon sitten.
- Totta kai juoksen pakoon. - Odota, minulla on sanottavaa.
En voi sanoa sitä enkä tiedä, sanonko nytkään.
- Sanonko sen? - Mitä? Oletko hullu?
Ei, mutta tulen hulluksi.
Etkö juokse pakoon? Etkö?
Minä juoksen pakoon.
Carmelina, minä… Onpa tämä vaikeaa.
Minä rakastan sinua.
Nicolino, en kuullut.
Rakastan sinua.
Eikö olekin kaunista?
Rakastan sinua.
Täällä ei ole ketään.
Rakastan sinua.
Carmelina. Olenko hullu?
Nicolino. Olen hullu.
Rakastan sinua.
Kuulitko? Sinä taas.
Sanoit, ettet likaisi käsiäni minuun.
Ei, en tosiaankaan.
Muzafer, heitä tämä mies pihalle.
Gaetano, paikallasi. Alakerrassa on oikea turkkilainen.
- Hän on valmis toimimaan. - Mitä tarkoitat?
- Tunnetteko toisenne? - Se on mahdollista.
Merillä tapaa paljon ihmisiä.
Mitä oikein puhut? Et osaa edes uida.
Hän ei ole merimies.
Lähetin hänet luoksesi saadakseni apua.
Pakotit minut tähän, kun en saanut tavata Carmelinaa.
- Kuka sinä sitten olet? - Minäpä kerron.
Lurjus ja sätkynukke, joka petti ystävänsä saadakseen ruokaa.
Isän ystävä, ainoa joka selviytyi.
Hän ei ole käynyt edes Caprilla.
Isän ystävä on alakerrassa. Käyn hakemassa hänet.
Älä ole halpamainen. Saat maksaa samalla hinnalla.
- He tappavat toisensa. - Pysähdy.
Nyt sinäkin tiedä -
mitä on olla rakastunut.
He eivät kuolleet.
Tuot huonoa onnea taloon.
Tarvitsemme suitsukkeita. Mene!
Tuhosit minut. Kaiken jälkeen.
Pakotan sinut laivalle.
- Sairaalalaivalle. - Gaetano!
- Lähetän sinut sairaalaan. - Nicolino! Gaetano!
Tule tänne.
- Onko tuo rouva Gerace? - Kyllä.
Tässä on toinen turkkilainen. Hän sanoi, että olette kuolleet.
Kuka olet?
Läimäytätkö minua? Olen paras ystäväsi.
Kohteletko minua näin kaiken jälkeen?
Nicolino…
Olemme lapsuudenystäviä.
Tiesit, että olen rakastunut.
Ei ole vikani, että minäkin rakastuin.
Gaetanino…
- Oletko aidosti rakastunut? - Kyllä.
Tule tänne.
Et ole kuollut, vaan elossa. En tajua.
Tajuat kyllä. Olen kuollut, kuollut!
En halua kuulla enää Giosuèsta, turkkilaisista enkä laivoista.
Jättäkää minut rauhaan.
Emme halua enää vieraita.
Nyt tajusin. Hän ei ole kuollut, vaan elossa.
Minua poloista huijattiin.
Rankaisen syyllisiä.
Taivaan tähden! Gaetano, Nicolino…
Opitte olemaan pilkkaamatta minua.
Amalia, Carmelina, tulkaa alas.
Turkkilainen mukiloi heidät.
Rouva Annunziata.
Turkkilainen mukiloi Gaetanon ja Nicolinon.
- Mitä nyt? - Luojan kiitos. Joku tulee ylös.
Nicolino?
Mitä teit hänelle?
Nicolino! Nicolino!
Oma Nicolinoni! Oletko elossa? Mitä sinulle tehtiin?
En tiedä.
Lähettäkää hänet pois. En halua nähdä häntä enää.
- Amalia, anna anteeksi. - Hän teki sen rakkaudesta.
Rakastan sinua.
Rakastan sinua, Nicolino.
Olen tehnyt päätökseni. Sanon sen kaikkien kuullen.
- Karkaan kanssasi. - Ei.
Tuletko yksin vai äitisi kanssa?
Carmelina, ole kiltisti. Olen äitisi.
Tule ylös ja tuo Nicolino mukanasi.
Nicolino, tottele. Niin on parempi.
Tottele, Nicolino. Olen korjannut kaiken.
Amelia, kärsivällisyyttä.
Nicolino. Nicolino.
Äitiparka. Ehkä minun ei pitäisi tehdä niin.
Tehdään koe.
Tule ylös, tyttökulta. Minun täytyy antaa sinulle anteeksi.
Nicolino, tule ylös. Olet jo saanut anteeksi.
Olen isäsi. Menemme naimisiin.
Nuori mies.
Ette voi suudella kadulla.
- Näittekö kaiken? - Kaiken.
Antakaa sitten sakot.
Saatte olla sulhasen avustaja.
Nyt kun lapsemme ovat lähteneet onnellisina -
huolehditaan omasta onnestamme. Minulla on kiire.
Olen hämmentynyt. Miten voin sanoa sinulle ei?
Muzafer, Gaetanino, rauhoittukaa.
Pyysitkö lupaa äidiltäsi?
Onko sinullakin äiti?
Tule lähemmäs. Miksi seisoskelet siinä?
Miksi tulitte käymän?
Kerroin jo, äiti.
Tulimme puhumaan häistämme.
Häistäkö? Kuka on sulhanen?
Minä, äiti.
"Äiti"? Milloin sain sinut?
Hän sanoo "äiti", koska hän on sulhanen.
Hän on sulhanen ja kutsuu minua sen vuoksi "äidiksi".
Tule lähemmäs juttelemaan.
Mene.
Tule lähemmäs. Hän on ujo.
Näytät ihan enkeliltä.
Hiuksesi ovat kiharat.
- Mikä nimesi on? - Gaetano.
Gaetano. Onpa kaunis nimi.
Miten vanha olet?
- 34. - 34? Onpa hyvä ikä.
- Mitä teet työksesi? - Olen…
- Veitsen teroittaja. En pidä siitä. - Ei
- Ei, vaan koneen käyttäjä. - Koneen käyttäjäkö?
Elokuvakoneen käyttäjä.
- Elokuva… - Olen töissä elokuvateatterissa.
Miten kauan olette seurustelleet?
- Melkein 20 päivää. - 20 päivääkö?
Kuin kissat. Kutsutteko sitä rakkaudeksi?
- Kauheaa. - Rakastan häntä, äiti.
Mikä ihmeen äiti!
Äitini ensimmäisen äidin äiti sanoi -
että jotta oppii tuntemaan miehen hyvin, tarvitaan seitsemän tynnyriä suolaa.
Pitää tutusta ensin hyvin.
Tarvitsette aikaa. Kolme vuotta minun mielestäni.
Tässä sitä mennään taas.
Sinä, äitisi ja minä kävelyllä Toledossa
Kun kävellään, äitisi seuraa perässä
Sinä, äitisi ja minä. Ja olen pulassa!
Sinä, äitisi ja minä. Miten tähän jouduttiin?
Sinä, äitisi ja minä. Minkä synnin tein?
Sinä, äitisi ja minä
LOPPU
Tekstitys: Heidi Valkonen