Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Na prvom sam ti spoju rekao
Da nikoga ne vodiš sa sobom
Ti si dovela brata, sestru i nećaka
Sami nikad nismo mi uvijek nas je barem tri!
Rekla si mi: „Možda ću sutra doći sama“
Sutradan ste došle ti i tvoja mama
Ti, tvoja mama i ja šećemo po Toledu
Jedni iza drugih, kao da stojimo u redu
Ti, tvoja mama i ja
Uvijek smo zajedno, kakva ludorija !
I na medeni mjesec si je povela !
Nema plesa ni ljubljenja
Svi bi ona to u red dovela !
Ali ja sam zaljubljen
Zato i šutim
Ne opirem se tomu
Ti, tvoja mama i ja !
Kakvog li života ! Ti, tvoja mama i ja !
Neću se više boriti ! Ti, tvoja mama i ja !
Sv. Januarije, pošalji mi čudo !
Nije mogla ustati iz kreveta
Imala je vrućicu, kao da će umrijeti
Pomislio sam da ćemo napokon biti sami
Ali to se nije svidjelo tvojoj mami
„Neka malena ide s vama“
Ti, ja i tvoja sestra s nama
„Želiš li sladoled ili sok“
Što god da je skuplje !
Imamo i uspomenu na taj dan
Slikali su nas pred vilom
Htjela je balon, slatkiš I nije htjela hodati
Pogledao sam je pa u more poželio baciti !
Odustajem
Ja sam zaljubljen
Više se ne opirem
Draga moja, uvijek u pratnji obitelji !
Tvoji su poput plemena Iako su iz Milana, s istoka
Uvijek su nam pod nogama
Došla je i tvoja stara teta
Koja je ostala ovdje i samo nam smeta
Ti, tvoja teta i ja
Jadna je i bolesna
Svako malo u nesvijest padne
Ti, tvoja teta i ja
Mozzarella, svježa jaja
Opet je u nesvijest pala
Sve vam moram platiti ! Tko će meni vratiti ?
Ili ću te ostaviti Ili ću sve potrošiti
Već sam u dugu Trebao sam oženiti drugu
Ne želim te više vidjeti !
Ti, tvoja mama i ja
Ja, tvoj otac, tvoj brat i sestra
-Napokon sloboda! -Ne, gđo Amalia.
Ja sam slobodan!
Majku poput mene više nećeš naći!
Gđo Amalia, vi niste majka, vi ste dvije majke,
dvije punice i sve punice odjednom.
Izribaj ta usta četkom prije nego što mi se obratiš!
Ti si guja u njedrima!
Šuti! Prava se javlja!
Ne spominji ta Božja bića.
Obećao si me odvesti u svetište u Pompejima!
Teta Maria, slobodno hodajte tamo, kao ostali hodočasnici.
Idi ako želiš, Nicolino, ali nosit ćeš me na duši.
-Ubit ću se! -Hajde!
-Bacit ću se! -Hajde, idemo!
Otišao je i više se neće vratiti!
Nikada se neće vratiti.
Gotovo je.
Gotovo.
Žao mi je nje.
Ma što me briga?
Oženit ću se nekom siroticom i učiniti dobro djelo.
Napokon ću imati malo mira.
Dobra večer.
Bok, Gaetano.
Nicolino, pa ti si živ! Propustio si već četiri predstave.
Sada ćeš me češće viđati, prekinuo sam s mamom.
-S mamom? -Da, i s njom i s Carmelinom…
Ista stvar. Zaruke su poput ropstva…
Srećom, shvatio si. Sada ćeš biti miran i slobodan.
-Kadar! -K vragu!
Ovdje čovjek nema minute mira.
Dobro si učinio, Nicolino.
Daj, popij malo vina.
Što radite?
Don Gaetano, što radite? Spavate?
-Što je? -Još smo na prvom dijelu.
-Pa što? -Pa to smo već vidjeli!
Ovako ćete bolje shvatiti priču.
Glupi ste, treba vam sve ponoviti dva puta.
-Što ste rekli? -Čekaj kraj filma, zbogom!
Nicolino, o čemu sada razmišljaš?
Bez Carmeline, bolje mi je da se bacim pod tramvaj.
Što su ti jadni vozači tramvaja skrivili?
Oženi se njome ako si želiš upropastiti život.
Lako je tebi reći!
Njezina majka mi je rekla: „Ona je još djevojčica.
Dobro ćete se poznavati tek nakon tri godine!“
Neki brakovi ne potraju toliko!
Rekla da nemam ni stabilan posao.
Zna li ona da ti vodiš ovo kino?
-Mrzi kina, draži joj je TV. -Odurno.
-Koga bi ona htjela za svoju kćer? -Znam ja koga.
Giosue je taj.
MORSKI KONJIC
Giosue je imao ruke kao planine!
Ne sviđaju mi se, gade mi se.
Moraš se udati za snažnog muškarca, poput svog oca.
Nicolino je snažan, snažniji od tate i nema te ružne tetovaže.
Nezahvalnice, kako se usuđuješ tako govoriti o ocu?
Ova mala će me ubiti.
Prestanite se svađati i dođite za stol. Jelo se hladi.
-Pojest će se. -Amalia, pusti je.
Carmelina ga nije htjela uvrijediti.
Annunziata, znaš koliko mi ta tetovaža ruže znači!
Da, rekla si mi mnogo puta. Ti si njegova ruža.
Tetovirao ju je kako bi uvijek bila uz njega.
Takvi se muškarci više ne rađaju!
Svi su s njim izginuli na tom brodu.
Počivao u miru. Može još.
Jadne ove djevojke
koje moraju birati od ovog što je preostalo.
Nicolino je dobar čovjek.
Ne želim postati usidjelica kao teta Maria.
Kamo sreće da završiš kao ja. Ja sam ugledna žena.
Nikad se nisam udala jer sam uvijek mrzila muškarce.
Mama kaže da ste se rodili kao usidjelica.
-To si rekla? -Ne, to su laži.
Sramota! Sramota!
-Maria… -Odlazim.
-Zašto? -Vraćam se u Benevento.
Maria, što ti je? Pa znaš da te volimo.
Lajavice jedna!
Sad smo si sve rekla pa je i objed gotov.
Carmelina, ja sam te pomogla donijeti na svijet.
Želim te ovdje i zadržati.
Pojedi batak, dobar je.
Ne, ne, ne!
Piletina nije piletina bez Nicolina.
Ni ova kuća, ni pokućstvo.
Čak sam i zavjese kupio.
Carmelini se jako sviđao ovaj luster.
Užasan je! Ne sviđa mi se!
Što sve čovjek čini radi ljubavi!
Ova kuća ima sve što bi bračni par mogao poželjeti.
Sve je ovdje, samo nje nema.
Nemaš pepeljaru! Ništa nemaš!
Ma što me briga, možemo i zapaliti ovu kuću!
Tko smeta?
-Nicolino! -Što radiš?
Došao sam ti praviti društvo, ne želim da budeš sam.
Žrtvovat ću se za tebe.
-Ne možeš, Carmelina će živjeti ovdje. -Pa posvađali ste se!
-Da, ali… -Gdje ćemo spavati?
Imamo samo jedan krevet.
-Smislit ćemo nešto. -Gaetano…
Čuj, ako želiš živjeti ovdje, možeš spavati u dnevnom boravku.
-Ne smiješ spavati na krevet. -Propast će ti posteljina!
Što me briga! I ja ću propasti!
Gaetano, ja patim!
Nicolino, patiš jer želiš patiti!
Da je to moja zaručnica, posteljina ne bi propala.
Odlazi, Gaetano!
Carmelina je ozbiljna djevojka.
Sjećaš li se onog filma što smo ga prikazivali prošli tjedna?
Što s njim?
Film o paru koji se htio vjenčati,
ali su im roditelji branili?
Na kraju su roditelji morali popustiti, shvaćaš?
-Bili su prisiljeni. -Nismo mi takvi…
Nije bitno kakvi ste, trebali bismo im zaprijetiti.
Dovoljno je samo reći:
„Ili vjenčanje ili vjenčanje i krštenje odjednom!“
Ne usudim se niti primirisati njihovoj kući.
Ili ćeš se pokoriti njezinoj majci ili odmah zaboravi na nju.
„Sve ima svoje dobre i loše strane.“
Moja je punica umrla, ali sam joj morao platiti sprovod.
Ne želim jesti, mama.
Želim umrijeti od gladi kao Ugolino.
Zašto ne želiš jesti?
Teta Maria nas je pozvala, da se pomirimo.
Učini to za mene, Carmelina.
Morala sam otići s posla da bih došla ovamo.
Neću jesti! Želim završiti kao grof Ugolino.
Tko je to? Znate li vi za njega?
Nikad čula.
Ali nije ni toj aristokraciji lako!
-Ja ću jesti, mama. -Briga me za tebe, radi što hoćeš!
Pazi da ne bi završila u moru!
Idemo jesti.
Zar se ovako treba ponašati zbog nekog muškarca?
Hoćemo li mi krenuti s jelom? Ja ću početi bez vas!
-Želite li nešto pojesti? -Naravno.
-Ja ću riblju juhu. -Tjestenina sa školjkama.
-Može. Gospođice? -Ja ću i juhu i tjesteninu.
-Da poslužim sve odjednom? -Da.
-Imate li lazanje? -Naravno.
Dvije porcije tjestenine, dvije riblje juhe i jedne lazanje.
Imate lazanje!
Onda ću ja promijeniti narudžbu, ja ću isto lazanje!
Ja isto, neću juhu.
-Dakle, bez jedne riblje juhe. -Ne, ostavite juhu.
Ja ću juhu umjesto lazanja.
Ako Carmelina neće jesti, to je njezin problem.
Carmelina želi jesti! Jest će!
Gladna je, hrana dolazi, a evo aperitiva.
-Baš nam je to trebalo! -Nicolino!
Dođi ovamo! Što ti radiš ovdje?
Želiš li izazvati skandal?
Došao sam vam se ispričati.
Bome imaš petlje doći ovamo nakon svega!
Znam da sam pogriješio i želim to ispraviti.
-Ja sam vaš pokorni sin. -Ma kakav sin?
Ti ne pripadaš ovoj obitelji.
Sjeti se da Carmelina mora jesti.
Ne mogu živjeti bez vas, volim vas.
Mene? Jesi li potpuno poludio?
-Mene voliš? -Da!
Vas, Sisinellu, tetu Mariju. Sve vas volim.
Navikao sam se na vas.
Jučer sam šetao sasvim sam, osjećao sam se golo.
Neka ti poljubi ruku i možemo na sve zaboraviti.
U redu, neka ti bude, krv nije voda.
Ne želim da mi kćer umre.
-Bravo! -Idemo jesti!
Što radiš? Prste k sebi! Idemo jesti.
Hajde, idemo sjesti.
Napokon idemo jesti, jedva sam dočekala.
Ne ovdje. Teta Maria je na čelu, ti sjedni onamo.
Dame su naručile, čime vas mogu ponuditi?
-Ja ću torteline u raguu. -Torteline…
-Ja ću isto. -Može i meni.
-Ja bih sladoled. -Kasnije ćemo jesti sladoled.
Polako, smirite se, moje dame.
Molim vas, jedna po jedna, ništa vas ne razumijem.
Htjele ste tri riblje juhe, ali sada želite tri porcije tortelina.
Jednu tjesteninu sa školjkama i jedne lazanje.
Nemamo mnogo vremena, slušaj me dobro.
-Trudna si. -O čemu ti to govoriš?
-Jesi li dobro? -Jesam.
Jeste li razumjeli našu narudžbu?
Tri porcije tortelina, dvije lazanja i jedna juha.
Mlada dama će… Gdje je nestala?
Carmelina, naruči nešto!
-Meni može kajgana. -Sve je ovo kajgana.
Ja bih isto kajganu, torteline i riblju juhu.
Ja bih naručila isto, ali me jetra boli.
-Tko je naručio jetru? -Ništa ne shvaćate!
Nitko nije naručio jetru!
Napravi kako sam ti rekao, morat će pristati.
Uvalit ćeš me u nevolju!
Moraš to učiniti, zbog nas!
Zapisao sam što trebaš reći.
„Ovo je plod…
Plod u mojoj ruci…
U utrobi vaše kćeri nalazi se plod ljubavi!“
Znala sam!
„Mama, u utrobi tvoje kćeri
je plod njezine ljubavi!
Sladak plod gorke ljubavi!
Zašto je gorka?“
Što radiš?
Nepristojna si!
Carmelina razgovara sama sa sobom i spominje nekakav plod.
Kakav plod?
Mora da ga je pojela, kaže da je sladak.
Sladak?
„Koliko patim…
Za trenutak sreće!
Koliko patim!“ Ne.
„Koliko moram platiti za taj trenutak sreće!“
Kakav skandal!
-Amalia, sestro, ostani mirna i pribrana. -Što je bilo?
-Carmelina ima plod u utrobi. -Kakav plod?
Sladak, a bio je gorak.
-Je li ovo neka šala? -Što joj je u utrobi?
-Carmelinu boli trbuh? -Da je barem samo to!
-Što se događa? -Moraš ostati mirna.
Mirna sam. Što se događa?
Pokušaj shvatiti. Ja nisam udana.
O nekim je stvarima grijeh i misliti!
Carmelina je pojela plod koji joj je Nicolino dao.
Šuti, tračerice! Gledaj svoja posla!
Neću! Carmelina je pojela plod!
„U utrobi tvoje kćeri je plod njezine ljubavi!
Sladak plod gorke ljubavi, patnje li!
Koja je cijena trenutka sreće!
Patnje li! Cijena sreće je previsoka!“
Prokleta bila, što to govoriš?
-Ništa! Ništa nisam rekla. -Ništa?
U tvojim godinama? Kako te nije sram?
-Kakve su to gluparije? -Nisu gluparije.
-Nego što su? -Istina.
Istina?
Ali još si uvijek djevojčica! Kako je to moguće?
Nisam djevojčica, ja sam žena.
-Sad sam i majka! -Majko Božja!
Kako to misliš?
Tko ti je prodao taj plod?
Samo je jedan čovjek u mom životu. Moj Nicolino.
Nicolino! Opet Nicolino!
Bože moj, skrati mi muke…
Amalia! Amalia, Amalia!
-Bok, Sisinella. -Uđi, uđi.
-Idi razgovarati s mamom. -O čemu?
Dao si Carmelini nekakav plod i sad je boli trbuh.
-Molim? -Sve ja znam. Mama je pala u nesvijest.
-Carmelina se odlučila. -Ne diraj me.
Mama, probudi se. Reći ću ti istinu.
Mama! Mama!
-Amalia! -Mama, probudi se!
-O, moj Bože! -Vidiš što se dogodilo!
-Brzo, poljubi me. -Jesi li poludio?
-Imaj poštovanja prema mojoj mami. -Poljubi me!
Mama, probudi se!
Nicolino pokušavam poljubiti Carmelinu.
-Gdje je? -Ovdje, vama na usluzi.
Nesretniče, protuho, prokletniče!
Uništio si mi kćer, naš dom, život, sve!
Smirite se. Ne idem nikamo, preuzet ću odgovornost.
Kako se usuđuješ obraćati mi se.
-Želim ispraviti ovu situaciju. -Kako?
Šteta je već učinjena.
Ona zaslužuje časnog čovjeka.
-A gdje je on? -Evo me, ja sam taj.
-Oženit ću se njome, ako želite. -Ako ja želim?
Pokaži bar malo poniznosti sad kad si već sve uništio.
Naravno da ćeš se oženiti njome.
Reci mi jednu stvar.
Nikada te nisam izgubila iz vidokruga.
Netko vas je uvijek nadgledao.
Objasni mi kako vam je to uspjelo?
Nije prikladno, Carmelini bi bilo neugodno.
-Bilo bi ti neugodno, je li? -Bilo bi… A oko čega?
Trebalo te ranije biti sram, sad je kasno.
Tako je… kasno. Prekasno.
Uzalud gubimo vrijeme na priču, vrijeme nam leti.
-Nicolino je u pravu, vrijeme leti. -Zbilja leti.
-Kada se ovo dogodilo? -Ne znam ja.
-Nicolino zna, on je odgovoran. -O čemu pričaš?
Moram to provjeriti. Idemo kod Annunziate.
Da vidimo što je istina.
PRIMALJE
Požuri se, Annunziata, dijete će se samo roditi.
-Šešir. -Nemam šešir.
-Moj šešir! -Što će vam šešir za porod!
-Jer sam dama. -Na rubu živaca sam!
Smirite se, imamo vremena.
Idemo! Krećemo!
Moja žena ne može čekati.
Moram razgovarati s vama.
Ne moraš ti ništa, ja sam došao prvi.
Pričekaj me vani, odmah ću doći.
-Dijete će mi se samo roditi. -Izlazi.
Nicolino, pričekaj me, razgovarat ćemo kad se vratim.
Ne mogu čekati.
Amalia i Carmelina dolaze. Ako me zateknu ovdje…
Dolaze ovamo? Zašto dolaze ovamo?
Jeste li ti i Carmelina…
Nije ono što mislite. Trebam vašu pomoć.
Kako se usuđuješ? Ja sam poštena žena. Ne pada mi na pamet!
Smirite se, krivo ste me shvatili.
Morate mi pomoći da se oženim Carmelinom.
Znate u kakvoj sam situaciji.
-Morao sam se snaći. -Što si učinio?
Rekli smo da je Carmelina trudna, ali to nije istina.
Kakvu si mi kalvariju priuštila, sram te može biti.
-Nemojte ulaziti. -Zašto?
-Annunziata nije ovdje. -Otišla je?
Nije otišla.
Nije otišla, ali nije ovdje?
-Hajde, Carmelina. -U redu, idite.
Što se dogodi, dogodilo se.
To je sudbina, sam će se roditi.
-Što želiš od mene? -Da kažete da je Carmelina trudna.
Kako bismo se mogli vjenčati.
Što ako njezina majka sve otkrije?
Ne brinite se, ja ću tome doskočiti.
Moramo ići. Idemo.
Evo ih, dolaze. Sakrij se onamo.
Amalia, kako si? Lijepo te je vidjeti.
-Svaki dan, neki novi problem. -Što je bilo?
-Moraš je pregledati. -O čemu govoriš?
Ma ni o čemu! Bolje da ja idem!
Carmelina, dođi ovamo.
Sjedni i reci mi što je bilo.
Otvori usta, isplazi jezik.
-Pa ona je trudna! -Ja?
-Jasno je kao dan! -Ovako, na očigled?
Da, vidi se golim okom!
-Mislim da je dječak! -Nemoguće!
Misliš da znaš bolje od Annunziate?
Nicolino i ja nismo nikad bili sami.
Postoji li netko drugi? Tko je on?
-Nitko. Kako se to dogodilo? -Majko Božja.
Smiri se, Amalia.
Molim? Spremni za što? Bez mene?
Znala sam! Sve ću srediti. Čestitam!
Moram reći ovom jadniku koji čeka.
-Tko je on? -Otac.
Otac? Nicolino?
Čekajte! Kamo idete!
Carmelina! Dođi ovamo!
-Dođi! -Nicolino, bojim se!
-Što radiš ovdje? -Gđa Annunziata zna.
-Drži se scenarija. -Nisi mi ništa rekao!
-Prepala sam se. -Dobro je prošlo.
Lijepe vijesti, postali ste otac.
-Ti si kriv! -Što radite?
-Kakav otac? -Samo malo!
-Ovo je drugi otac. -O čemu vi to?
Smirite se, molim vas. Dobili ste curicu!
Ovu? Ova me skoro pojela!
Ne, ne ona! Postali ste ocem!
Svi ste uključeni!
Smirite se, ja sam otac!
Nicolino, odakle si došao? Tko je onda ovaj?
On čeka dijete!
-U redu, ali ja sam otac djeteta. -Da, on je!
Što si rekao? Ponovi.
-Ubit ću te. -Dosta!
Dosta je bilo! Rezimirajmo!
Vi ste otac svog djeteta.
-On je otac drugog djeteta. -U redu.
Moja kćer ima jednog oca i to sam ja.
-Nadajmo se. -Ne, ja sam.
Idi svojoj kćeri.
Ovi neka se odmah vjenčaju.
-Hodaj. -Vjenčajte se odmah.
Vratite mi se kada bude vrijeme.
-Jasno? -Jasno.
-Hvala. -Nema na čemu.
Opusti se, Nicolino. Ovo je posljednja žrtva.
Znam da je ponižavajuće,
ali teta Maria će se pobrinuti za potrebne dokumente.
-Odmah nam pošaljite dokumente. -Bez brige.
-Požurit ću se. -Bog vam pomogao.
Problem postaje sve veći svakim danom.
Evo, riješeno.
Teta Maria, torbe su spremne. Možete ići.
-Sad si se našao šaliti? -A što bih trebao? Plakati?
Amalia, nemoj se uzrujavati oko njega.
Samo se vi pobrinite za dokumente! Požurite se!
Carmelinina čast je u tvojim rukama!
Hoćeš li sad svima reći?
Nisam ja blesava poput vas!
Sve me ovo izmorilo. Slabo mi je.
Nicolino, brzo, nije joj dobro.
Ne brini se, mama, nije mi loše.
Ja imam dvoje djece, valjda bolje znam od tebe.
Ne bi bilo čudno da ti je loše u ovom stanju,
-Pustite me na miru. -Ne, ne, ne.
Ako mama kaže da ti je loše, loše ti je.
-Zbilja? -Da, mama je uvijek u pravu.
Ne brini se, ovo će ti pomoći.
-Mama, osjećam nešto ovdje. -Što?
-Želju za jagodama! -Jagodama?
Samo malo!
Da, jagodama!
-Poslat ću nekog po jagode! -Ali jagode su skupe!
Nije me briga, Nicolino mora naučiti što znači biti otac!
Nicolino!
Idi kupiti pola kile jagoda, Carmelina ih se zaželjela.
Jagode? Jeste li sigurni?
-Da, jagode. -Ne naranče ili mandarine?
Ne. Idi. Ne smije se roditi sa željom za jagodama.
Idem po jagode za Carmelinu.
Dobar dečko.
-Nicolino, dobro jutro! -Dobro jutro!
Idem. Carmelini se jedu jagode.
Zaželjela se pa me gđa Amalia poslala.
Dijete se treba roditi u proljeće, je li?
Molim? Proći će mnoga proljeća prije nego što se nešto rodi!
Molim? Još niste riješili problem?
Carmelina je ugledna djevojka.
I ja sam!
Što da kažem Amaliji? Obećali ste mi!
Želite li da me uhapse?
Da bar! Mene si našao, ovako poštenu ženu!
Tražili ste moju pomoć, a ne želite surađivati.
-Sve sam učinio! -Dosta je bilo, Nicolino!
Ako me Amalia ponovno pozove, sve ću joj reći.
-Ne! -Da!
Pričekajte još malo, još par dana.
Šuti! Odlazi! Vi mladi ste užasni!
Treba im pomoć da naprave dijete.
Ima li pošte za obitelj Gerace?
-Da, preporučeno pismo. -Gdje da potpišem?
Hvala vam. Annunziata!
Annunziata, dokumenti su stigli! Carmelina!
-Moraš jesti. -Carmelina!
-Evo jagoda! -Polako, polako.
Nemoj naškoditi djetetu. Polako.
-Jagode? -Stigli su dokumenti.
-Daj mi da ih vidim! Zbilja su stigli! -Predivno!
Spremni smo!
Napokon!
Sada se možemo vjenčati.
O moj Bože! Bože moj!
-Nemoguće! -Što se dogodilo?
Strašno, kćeri moja, strašno!
-Budi jaka, draga moja. -Plašiš me, mama.
-Što se dogodilo? -Ubogo moje dijete.
Koja grozota! Što ćemo sada?
-Jesu li dokumenti stigli? -Da samo znate…
Što je bilo?
Što se događa? Recite mi!
Ovdje piše da si muškarac.
Carmelo Gerace, rođen u Benevento. Jesi li to ti?
Naravno da jest! Ali nije muškarac, žena je!
Nicolino, ja sam žena! Žena sam! Kunem se!
Kako bi mogao postati ocem da sam ja muškarac?
Nikad ne znaš…
Vremena se mijenjaju.
-Događa se, je li tako? -Ne pričaj gluposti, Nicolino!
To se može vidjeti samo na televiziji.
Prema rodnom listu, Carmelina je muškarac.
Sjećate li se kako je došlo do pogreške.
Vaš je muž htio dječaka.
Da, tako je! Giosue, ti si kriv za ovo!
Tvoj je otac, na dan tvog rođenja,
bio siguran da je dobio sina pa te zapisao kao Carmela.
Bila sam uvjerena da smo to naknadno ispravili.
Pokoj mu u duši, glava u oblacima.
Nicolino, idi otvoriti vrata!
Moram li sada do kraja života biti muškarac?
Ne, samo trebamo napraviti ispravak.
U vijećnici, s dva svjedoka.
Živi li Carmelo Gerace ovdje?
Ne baš, ali recimo. O čemu je riječ?
-O vojnom roku. -Molim?
Dobro ste me čuli.
Ako se ne pojavi, proglasit će ga se dezerterom.
Ugodan dan.
-Tko je bio? -Žena mi je vojnik.
-Ne! -Što se dogodilo?
Drago dijete, zovu te na vojni rok.
-Ma raspustit će te. -Zašto plačete?
Ja bih trebao plakati!
Prvo mama pa teta pa sestra, a sad i država.
URED ZA NOVAČENJE
-Što trebate? -Ja… ona…
-Mi… -Jasno, kadet, idemo.
-Morate odmah u ambulantu. Otpratite ga! -Ne ja, ona, ona je u pitanju.
-Ona je dobila poziv. -Nemojte me zezati.
-Carmelina, idemo. -Ženama je pristup zabranjen.
-Moja kćer nije žena. -Zašto je odjevena u ženu?
Odjevena je u ženu, ali nije žena.
Žena je, gospođo. Ženama je pristup zabranjen.
Dolazim po naredbi i dolazim kao žena.
-Pustite je unutra. -O čemu se ovdje radi?
-Ne troši mi vrijeme. -Ma samo nas pustite unutra.
-Moja djevojka je žena. -Ima čak i dijete.
-Koje mora u vojsku? -Ne, ona mora u vojsku.
-Da je ne proglase dezerterom. -Nije ona kriva.
Nije znala da je muškarac.
On je muškarac pa ne mora na vojni rok.
Ona je žena i ona mora.
-A vi? -Ja moram ući!
Svi trebate u ludnicu, to vi trebate.
-Ovo je nebulozno. -Da, nebulozno je!
Nema potrebe ni za pregledom.
-Ova djevojka nije muškarac. -Da, čini se da nije.
Što se ima činiti, jasno je kao dan!
Nažalost, ovdje piše Carmelo Gerace.
Zato mora proći liječnički pregled.
Možda je ovo neka prevara.
-Ovo je sve pravo, pogledajte! -Mama, smiri se.
Ne obavljam ja pregled, obavlja ga doktor.
-Kadet Gerace, za mnom. -U redu.
-Carmelina! -Smiri se.
Nemamo se čega bojati.
Ne želim da je pregledavaju kao muškarca.
-A ja ne želim da postane vojnik. -Ma kakav vojnik?!
Carmelina!
-Gdje je Carmelina? -Gdje je moja kćer?
-Smirite se! -Neću je ostaviti ovdje.
Ljudi!
Tišina! Lijepo se ponašajte!
Slobodno? Izvolite, gospođice.
Odlazite!
Samo trenutak.
-Malo udesno. -Slobodno, doktore?
Nemojte mi smetati.
Ispričavam se, ali bitno je.
Samo malo. Osjećate li bol u ramenu?
Duboko udahnite.
-Ne ide dublje? -Ne.
-Da pričeka? -Da, nemojte mi smetati!
Pričekajte ovdje. Kada doktor završi, sve ćemo riješiti.
U redu, nema problema.
Što radite? Gubite se!
Uđite.
Skinite se.
Do kraja, jasno?
Dišite!
U redu, bravo!
Zadržite dah.
Dobro, dosta je!
Što se događa?
Ovo je vrlo neobičan slučaj!
Ne, ovo je striptiz.
Što radite ovdje?
Dobila sam poziv i moram proći liječnički.
-Molim? -Da skinem čarape?
Ne pričajte gluposti, odjenite se.
Kamo je nestala ta moja jadna kćer?
-Ne možete ući ovamo. -Je li ovdje neka djevojka?
-Ondje je. -Gdje?
Što želite?
Pustite me, moram ući.
-Jesu li poludjeli? -Jadnice moja!
-Jadnice, što ti se dogodilo? -Tko ste vi?
Ja sam joj majka! Što ste joj učinili?
A ti! Nije li te sram biti gol pred ženama?
Kako se usuđujete? Ja sam ovdje glavni!
Da sam ja glavna, ovakve se stvari ne bi događale.
-Kako se usuđujete? -Nicolino!
-Odakle si se ti stvorio? -Što su ti učinili?
Nicolino, ozlijedili su te!
Ma bravo, sad i ovo moram gledati.
Kakva je ovo razmjena nježnosti?
Što se ovdje točno događa?
Zašto ste vi ovdje? Što vi želite?
Ne želim biti vojnik.
Želim se udati za svog Nicolina.
Molim vas, nemojte vikati.
-Moglo bi naškoditi djetetu. -Kakvom djetetu?
Djetetu na putu.
Pogledajte pa je možete raspustiti.
O čemu vi pričate, gospođo?
Nije li to dobar razlog za raspust?
Što kažete na trudnog vojnika?
-Ne možemo mu lagati, mama. -Zašto?
-Bila je to Nicolinova ideja. -Što?
-Što govoriš, jesi li poludjela? -Nisam trudna.
-Nikad nisam ni bila. -Dakle lagali ste mi.
Mama, laže vam.
Moramo joj reći… Saznat će…
-Što će saznati? -Mogli bi nas i uhititi.
-O čemu pričate? -Reći ću vam.
Sad je sve jasno.
Ovo je priča o lažljivcu,
prevarantu i lupežu.
-Razumijete li? -Ništa se nije dogodilo među nama.
Sad se još i hvališ s time!
Mislila sam da si mi obeščastio kćer.
A ustvari ste mene ismijavali! Sramota!
-Oprosti nam! -Šuti.
-Ne mogu vam oprostiti. -Upomoć!
Dosta je bilo!
Prva se ljubav ne zaboravlja.
Misliš li da ću te zaboraviti? Ne mogu ovako živjeti!
Ali kad pomislim na tebe, pomislim i na tvoju majku!
Prva mržnja se nikad ne zaboravlja.
Zašto si tužan?
Izgubiš jednu, drugu nađeš. Razmišljaj o sutra, što će sutra biti?
Ljubav, avantura, strast!
Uskoro i u vašim kinima!
-Pusti me na miru. -Neću. Kakav bih ja to prijatelj bio?
Moraš je zaboraviti.
-To bi bilo izvrsno, ali kako? -Klin se klinom izbija!
U pravu si. Moram zaboraviti na nju.
-Tako je! Izbriši, zaboravi. -Žao mi je, Carmelina.
Moram te pustiti.
Sad si muškarac. Idemo, moraš zaboraviti na nju.
Čekaju nas dvije djevojke.
Hajde, odjeni se. Idem po njih.
Nicolino, zaboravit ćeš ti nju!
Zaboravi na poljupce !
Zaboravi na zagrljaje !
Zaboravit ćeš i nju !
Nemoj zaboraviti novac, ja nemam ni lipe!
Nema ljepše od tebe !
Ime ti je Lili
Tvoji uvojci krasni
Mom su srcu mili
Ne, ne !
Nemoj se mijenjati !
Nemoj se šišati !
I šminka ti smeta, neću okolišati
Ali ti…
Odlučila si
U crveno se odjenuti
I nazvati se Gigi
Tako živiš ti
Tvoj dom su kafići i klubovi
Za glavno jelo su odresci
A za piće frape ili tri
Zašto?
Dušo !
Ostani lijepa
Čistoga lica
Ime nek' ti bude Lili
Najljepša bit ćeš ti
I krasni tvoji uvojci !
Laku noć, Lili !
Dobro jutro, tugo.
-Što je s tvojim prijateljem? -Budi se! Dobro jutro!
Ja ću se za to pobrinuti, ispričat ću vam vic.
Par je na medenom mjesecu.
-Medenom mjesecu? -U spavaćem vagonu su.
-Priljubljeni su jedan uz drugoga. -Da. I vlak…
Polako prolazi kroz noć.
Oduvijek sam tako zamišljao naš medeni mjesec.
-Sa mnom? -Ne! Što ti hoćeš?
Mlada…
Slušajte, jako je smiješno.
-Mlada? -Ne, vic!
Mlada ugasi svjetlo i krene se skidati.
Što ako će sve to proživjeti s nekim drugim?
Ne, mora se udati za mene, ne za drugoga.
Prestani, uništavaš mi vic.
-Skida se. -Ne želim da se skine.
Lud je.
Ja ga pokušavam nasmijati, a on mi ovako vraća.
Na telefonu je.
Carmelina, jesi li to ti? Hvala Bogu da sam te pronašao.
Da, ja sam. Stvarno sam ja.
Što ti je? Da, kunem ti se.
Naravno da te volim.
Baš smo nesretni.
Nemoj plakati, Carmelina. Carmelina, Carmelina.
-Ljubavi… -Jesi li gotov?
Ljubavi, nemoj plakati.
Došli su novi dokumenti.
Više nisam muškarac, sad sam žena.
Mogli smo se vjenčati!
Što se dogodilo? Je li ti mačka umrla?
A, B, C, maca umrla je, umrla u petak, to je loš početak !
-Mjau! -Odlazi, crna mačko!
Nicolino, što je bilo?
Imaš mačku?
Da, tjeram je. Odlazi, odlazi!
-Proklete mačke! -Hoćemo li zaplesati?
Nije to ništa, draga.
To je radio.
Uvjeravam te, radio je.
Promijenio sam stanicu, kunem se.
-Hoćemo li plesati? -Ne.
Koja je ovo sad stanica?
S drugom si! Moja je mama bila u pravu!
Gotovo je, zauvijek.
Ne, ne, ne. Nije to tvoja ljubav, njezina mama je.
Gospođo…
Molim vas, dopustite mi da objasnim.
Nemaš ti što objašnjavati.
Nemoj više zvati, gotovo je.
Halo? Halo?
Gospođo? Halo?
-Otišla je! -Napokon!
-Hoćemo li sada plesati? -Ti si kriva!
A po što sam ja došla?
Nicolino, idemo plesati!
Ostavila me, zauvijek!
-Htio si je zaboraviti! -Više ne želim!
Previše je volim, želim je ponovno vidjeti!
-Moraš mi pomoći. -Ja?
Da, moram razgovarati s njom.
Moram joj sve reći.
Kako ću to, Gaetano?
Nicolino, imam ideju.
Predivno!
Napisali su pismu Djedu Mrazu.
Hajde!
Oprezno!
Carmelina!
Ja sam!
Nicolino, jesi li poludio? Mama bi nas mogla vidjeti!
-Baš si zgodan! -Želim razgovarati s tobom! Volim te!
-Idi mami! -Tata, ošamario me je!
Mama, vidi!
Gledaj ti to!
Imam te!
Nesretniče, uništio si nam obitelj!
Odlazi! A ti, hodaj!
Daj mi to. Nije ti to novac.
VOLIM TE I OPRAŠTAM TI
Vidjela sam te! Ulazi!
Hajde!
A ti, govno jedno!
Ulazi!
Sv. Ante, mir i blagostanje.
Mir i blagostanje.
-Sv. Ante… -Nicolino, jesi li poludio?
-Bježi! -Opet ti!
-Misliš li ti da sam ja glupa? -Gospođo!
Kako se usuđuješ obući se u redovnika?
Blasfemija!
-Samo probaj opet doći! -Kakvi su ovo ljudi…
Ja ću ti pokazati!
Ulazi, hajde, brzo.
Salam. Znate li gdje je Gerace?
-Tražite garažu? -Ne, ne tražim garažu.
Tražim obitelj Gerace.
-Gerace? A tko ste vi? -Turčin.
Stari prijatelj kapetana Geracea. Poginuo je u oluji.
-Giosueov prijatelj? -Tako je.
-Poznajete li ga? -Dođite.
Uzalud ste dolazili, svi su mrtvi.
-Od oluje? -Ne, od raznih bolesti.
Sam sam u tuđini!
Ja ću vam pomoći. Možete doći k meni.
-Ovamo? -Ne, iza zgrade.
-Iza zgrade nema nade. -Dođite, dođite.
-Pogledaj koga sam pronašao! -Salam!
-Šunka! Tko je taj? -Kuhar!
-Ja sam kuhar. -Turski kuhar!
Jesi li ti lud? Nemamo ni konobara, a ti mi dovodiš kuhara.
Ne shvaćaš! Pokaži mu tetovažu.
-Tetovažu… ništa ne razumije. -Ne razumijem.
-Tetovažu, cvijet. -Shvaćam!
On je jedini preživio onaj brodolom!
-Pa? -Govorim li turski?
Ja govorim turski!
-Turčin s Giosueovog broda! -Tako je.
-Shvaćaš li moj plan? -Da.
-Zamijenit ćeš Turčina nekim drugim. -Tako je.
Teško ćeš nekoga naći.
Imam nekoga, tebe!
-Ti si lud. -Da, da. Lud!
-Potpuno lud. -Vidiš, slaže se.
Ti si glup.
Gaetanino, trebam tvoju pomoć.
Moram se umiliti gđi Amaliji.
Samo mi ti možeš pomoći.
On joj je slaba točka. Pomozi mi.
Ne znam ništa o Giosueu i Amaliji.
-Pitat ćemo! -Pitat ćemo!
-A što je s tetovažom? -To je bar lako…
-Napravit ćemo je. -Ma što ti pada na pamet!
-Kamo ćemo s ovim luđakom? -U kupaonicu.
-Gdje će spavati? -U kadi.
-Što će jesti? -Ništa.
-Što ako se pobuni? -Neka samo proba!
Neću oponašati turskog mornara! Neću.
-Mama! -Tko je?
Nicolino odjeven u Tručina.
Opet? Ne mrdaj!
Ja ću se za to pobrinuti.
-Salam. -Tko ste vi?
-Živi li Gerace ovdje? -Da, zašto?
Vi mora da ste Amalia, Giosueova žena.
-Ja sam… -Ne morate ništa reći.
Vi ste Muzafer Kayan, kuhar. Uđite.
Turski kuhar.
Carmelina, Sisinella, gledajte.
-Pogledajte tko je došao! -Muzafer! Tatin prijatelj!
Da, tako je!
Oprostite, uđite.
Da, da.
Bože moj, ispričavam se!
Ispričavam se, zatekli ste me. Nisam vas očekivala!
Uđite.
Giosue, gledaj tko je došao. Prepoznaješ li ga?
Ne bi me prepoznao, Amalia. Prošlo je mnogo godina.
Pogledaj kako je zgodan na tom brodu.
Prepoznajete li ga?
Giosue! Prijatelju!
Ovo je i vaša kuća, dajte mi šešir.
Sjednite. Mogu li vas ponuditi nečime? Kavom?
Ne bih vas htio gnjaviti, ali možda štogod za pojesti?
Sisinella, Carmelina, idite u kuhinju, donesite sve što pronađete.
Sjednite.
Recite mi sve o brodolomu.
Zašto to želite znati? Bolje da na to zaboravite.
Ne, ne! Želim znati!
Gdje je Giosue bio za vrijeme tajfuna?
-Na brodu. -Da, to znam.
Gdje točno na brodu?
Bio je…
Na… ma znate kakav je bio.
Nikad nije imao mira.
-I onda? Recite mi! -Vjetar je postajao sve jači.
Znate kakav je vjetar kad krene puhati.
Kapetan je shvatio da je brod u opasnosti
pa je povikao: „Gaetano, spašavaj glavu!“
„Obuci prsluk za spašavanje!“
Nazvao vas je Gaetano?
Da, od straha.
On mene Gaetano, ja njega Vincenzo.
U tim trenucima nitko ne zna kako se zove.
Naježio sam se samo od ove priče.
Valovi su bili poput planina.
Morski psi su djelovali kao inćuni.
Onda je došao tajfun.
Oprezno s jedrima, vjetar je snažan !
Vjetar ljulja brod
Vjetar puše
Jedra su zapetljana
Oluja !
Od kiše je sve glatko i sjajno
Blistavo !
Nebo je kao tinta
Jarbol izgleda poput srebrne niti
Svjetionik bliješti u daljini
Znamo put čak i po mraku
Vjetar puše Jedra su zapetljana
Ovo je široko
Oni koji vole more More voli njih
Oni su bogati
Oprezno s vjetrom
Idemo na zapad
Zapad !
Kino se otvara. Trebao se vratiti do četiri.
-Ne razumijem. -Gledaj svoja posla.
Razumijem. Posao je posao.
Vidjet ćeš ti ako se Gaetano ne vrati.
Odgovara li vam? Želite li još nešto?
Ne, hvala vam. Sit sam.
-Desert je bio odličan. -Tatin najdraži.
Carmelina, donesi kavu!
-Kćer vam je veoma lijepa. -Hvala.
-Je li zaručena? -Nipošto.
-Ni ne razmišlja o tome! -Razmišlja samo o Nicolinu!
-Zove se Nicolino! -Šuti i odlazi.
Nicolino je lijepo ime.
Mora da je dobar čovjek.
Ne spominjemo to ime u ovoj kući. Ispričavam se.
-Naravno. -Evo kave.
-Kćer vam je vrlo slična. -Ma nije.
Svi kažu da sam isti tata.
Tvoj tata? Šališ se!
Izgledaš isto kao svoja majka!
Iste te tamne, duboke oči.
Strastvena.
Usne boje jagoda u ranu zoru.
Baršunasta koža meka poput zrelih srpanjskih breskvi.
Svilena kosa poput vala.
-Oprostite. -Moja vesta!
Ne brinite se, kava je slaba, lako će se isprati.
Carmelina, Sisinella, dođite! Donesite vode!
Bože moj!
Ruža! Ista kao i Giosueova!
Identična.
Smijem li?
Dugo sam je gledala samo na fotografijama.
Jedina ruža koja je preživjela brodolom.
Vaša je, ako je želite. Nudim vam je.
Molim? Što da vam kažem?
Tresem se.
Ispričavam se.
Otvaram za pet minuta.
Stanite! Prvo ćete morati ubiti mene!
On mi je prijatelj! Stanite!
Gaetano, pomozi! Gledaj što si učinio!
Ja? Ulazi, film počinje.
-Kako ćemo ovo popraviti? -Stavit ćemo novi vrpcu.
Bit će im malo čudno, ali shvatit će.
-Sve je to do mašte. -Slušaj me!
Mašta, znam to!
Kruh, ljubav i mašta. Gledao sam ga u Turskoj!
Lijepo, a sad šuti.
Jesi li razgovarao s njom?
Nicolino, smiri se!
Prvo se moramo bolje upoznati.
Daj mi vremena.
Sve jasno piše, Armando.
Maske od jaja su za osjetljivu kožu.
Nisam stručnjak, pitaj moju ženu.
-Odgovara li vam ovo? -Ne, ne baš.
Želim boju jagoda u pet ujutro.
Razumiješ, Armando?
Dizao sam se u pet samo kad sam bio vojnik.
Nisam obraćao pažnju na boju jagoda.
Gaetanino, razgovaraj s njom.
Polako, pripremam teren.
Kada bude vrijeme, razgovarat ćemo.
-Danas? -Pokušat ću.
Ne mogu ti ništa obećati.
Danas je nedjelja, pripremile su lazanje.
Znaš kako to ide.
Stalno neke isprike!
Strpljen, spašen.
-Želiš li biti spašen? -Ne, želim se vjenčati s Carmelinom.
Ne brini se, idi kući i čekaj me.
Pobrini se za Turčina.
Ne razumijem zašto je Amalia poslala Sisinellu u internat.
Kaže da joj je potrebno dobro obrazovanje
jer bi inače sjedila doma i ljenčarila.
Ne, nije zato.
Otkako se pojavio onaj Turčin, ovo je postala luda kuća.
Evo ga.
-Jesmo li spremni za ručak? -A vi ste.
Sjednite, uskoro će ručak.
Amalia još nije došla?
-Ne. Annunziata će vam praviti društvo. -Krasno.
-Trebao bih vas nešto nasamo. -Mene?
-Htio bih popričati s vama. -Nema potrebe za tim!
Krivo ste me shvatili. Moram vam reći nešto važno.
Ma dajte! Pa ovo je ugledna kuća!
Pa nije vam ovo harem!
Oprostite što kasnim, znate kakvi su frizeri.
-Pramen po pramen… -Mama, što si to učinila?
Ne sviđa vam se?
Nemojte je slušati.
Izgledate izvrsno!
Nazdravimo vašoj preobrazbi!
-Hvala vam! -Radije bih popila otrov!
-Kako to mislite? -Ne obazirite se na nju.
Ne zaslužuje vašu ljubaznost.
Znam o kome razmišlja.
Razmišljam o njemu, mom Niniju.
Tako je divan i ja sam toliko zaljubljena u njega.
Dušo, nemoj plakati.
To je neka fiksacija.
-Nicolino. -Ne poznajem nikakvog Nicolina.
Ako gđa Amalia ne želi… Ona je gazdarica.
Nemoj je rastuživati.
Ovo dijete će me dovesti do ludila.
Došla sam doma sretna, zadovoljna.
Neka onda tako i ostane. Mislite na sebe.
Kao što ja mislim na vas.
Ne želim skrivati
Ovo umjetno cvijeće
Pravo cvijeće cvate
Cvate u vrtu, za tebe
Proljeće
Stiže
Drveće je obojeno u ljubičasto
Ptice nam govore
„Sad znamo letjeti“
Godine prolaze
Godišnja se doba smjenjuju
Pjesme se mijenjaju
Ali ti uvijek ostaješ ista
Meni uvijek predivna
Jer te volim
Svijet je tužan bez tvog smijeha
Našminkaj se
Počešljaj kosu
Stavi broš
Priđi mi bliže
Ovo zrcalo
Čini čuda za ljubav
Moje srce sve treperi
Kad blizu si mi ti
Sv. Januarije, pomozi Gaetaninu.
Daj mu snage i hrabrosti.
-Što misliš, hoće li uspjeti? -Ne, ne.
-Ne? Reci da! -Da.
Doći će i reći: „Idi Carmelini, čeka te raširenih ruku!“
-Doći ću i poljubiti je. -Ne.
Napokon!
-Onda? Kako je bilo? -Moramo razgovarati.
-Je li nešto pošlo po krivu? -Ne, dapače…
-Dobro po mene, a po tebe… -Što?
-Salam, odlazi. -Ja?
Reci mi.
Nicolino, budi snažan.
Ne mogu ti dopustiti da se udaš za Carmelinu.
Ti meni?
Amalia i ja smo zaljubljeni i vjenčat ćemo se.
-Molim? -Kao Carmelinin otac, ne odobravam to.
-Kukavice, izdajice! Što si mi učinio! -Smiri se!
Zašto se iskaljuješ na meni? Nisam ništa skrivio!
Ako se ja neću oženiti, nećeš ni ti!
Odvest ću Turčina gđi Amaliji.
-Muzafer! -Ako sazna za to,
jao si ga tebi!
Bože moj! Gdje je nestao Turčin?
Gaetanino! Pomozi mi, izgubio sam Turčina.
Nije me briga, odlazim, Amalia me čeka.
Muzafer! Muzafer!
Gaetano! Gaetanino!
Muzafer! Muzafer!
Tražiš li Turčina? Na terasi je.
-Muzafer! -Poludio je.
-Što radiš? -Molim se Alahu! Moli i ti!
Idemo.
Čekaj, ovdje živi Giosueova žena i obitelj Gerace.
-Rekao si da su svi umrli. -Objasnit ću ti kasnije.
Razumijem. Idemo im na sprovod.
Znam kome bih rado otišao na sprovod.
Što ti se dogodilo?
Carmelina je mislila da si se ubio.
Još jedan Turčin? Je li ovo neka invazija?
Objasnit ću vam. Gdje je Carmelina?
-Pere rublje. -Sama?
Da, sama. Amalia je s Turčinom.
Odvest ću je, otet ću je.
-Pripazite ga. -Neću, bojim se.
Jako je dobar. Brzo se vraćam.
-Idete li na sprovod? -Kakav sprovod?
-Ja znam, a ti ne znaš.
-Ne, ti ne znaš. -Ja?
Da, ti si glup.
Carmelina!
Carmelina, ovdje sam.
Nicolino! Kako si znao da sam ovdje, sama?
Samo o tebi razmišljam.
Jesi li zaista sama?
Da, mama je dolje.
Ne mogu vjerovati…
Sami smo.
-Prvi puta. -Da, ali što nam to vrijedi?
-Mogu li ti pomoći? -Hvala.
Carmelina! Carmelina!
Ne vidim te, ali te osjećam.
Da dođem na drugu stranu?
Nećeš ništa reći?
-Carmelina. -Što hoćeš?
-Ne približavaj se. -Bome hoću.
Nismo ni zaručeni.
Carmelina, što smo mi? I dalje ne shvaćam.
Zaručeni svaki drugi mjesec, roditelji nepostojećeg djeteta.
Volim te, a ne smijem to reći.
Sada kad smo napokon sami, ti me ne želiš blizu.
Prilazim ti, Carmelina.
Nećeš ništa reći?
Pažljivo, Nicolino. Nemoj me povrijediti.
Onda bježi.
-Naravno da ću pobjeći. -Moram ti nešto reći.
Nikada nisam mogao, ne znam hoću li sada uspjeti.
-Da ti kažem? -Što? Jesi li poludio?
Ne, ali poludjet ću.
Nisi li krenula bježati, Carmelina?
Bježim.
Carmelina, ja… Teško je.
Volim te.
Nicolino, nisam te čula.
Volim te.
Kakve lijepe riječi.
Volim te!
Čuje li me tko?
Volim te.
Carmelina, jesam li ja lud?
Nicolino, ja sam luda.
Volim te.
Vidi, vidi. Opet ti.
Rekli ste da nećete prljati ruke mnome.
Ne, neću ja.
Muzafer, baci ga po stepenicama.
Gaetano, ni koraka dalje. Turčin je dolje.
-Spreman na akciju. -O čemu ovaj govori?
-Poznajete li se vi? -Možda.
Na moru čovjek upozna mnogo ljudi.
Što to govoriš? Ti ne znaš ni plivati.
Nije on nikakav mornar.
Trebala mi je pomoć pa sam ga poslao k vama.
Vi ste me na to natjerali jer ste mi zabranili da vidim Carmelinu.
-Tko ste vi? -Reći ću vam tko je on.
Gnjida, nevaljalac, izdajica prijateljstva.
Jedini tatin preživjeli prijatelj.
Nije nikad bio ni na trajektu do Caprija.
Tatin prijatelj je dolje, idem odmah po njega.
-Ne budi okrutan. -Platit ćeš za sve što si mi učinio.
-Pobit će se. -Ne miči se.
Sada i ti znaš kako je biti zaljubljen.
Nitko nije mrtav.
Ne zazivaj lošu sreću.
Trebat će nam mnogo tamjana. Hajde, idi.
Ovako mi vraćaš, nakon svega.
Otplovit ćeš ti meni!
-I to na bolničkim nosilima. -Gaetano!
-Smjestit ću te u bolnicu! -Nicolino! Gaetano!
Gospođo, dođite ovamo.
-Je li ovo gđa Gerace? -Da, to je ona.
Ovo je drugi Turčin, kaže da ste svi mrtvi.
Tko ste vi.
Mene ćeš šamarati? Ja sam ti najbolji prijatelj.
I ovako mi vraćaš?
Nicolino…
Odrasli smo zajedno.
Znao si da sam zaljubljen.
Nisam ja kriv što sam se zaljubio!
Gaetanino…
-Zaista si se zaljubio? -Da.
Dođi, Gaetanino.
Dođi.
Niste mrtvi, živi ste. Ne razumijem.
Sve vi razumijete. Mrtva sam ja, itekako.
Ne želim čuti ni za Giosuea, ni za Turke ni za brodove.
Mičite se svi od mene.
Više ne primamo posjete.
Sad mi je jasno! Nije mrtva, živa je.
Svi su me izigrali, jadnog Turčina.
Kaznit ću krivce!
Blagi Bože! Nicolino! Gaetanino!
Naučit ću vas lekciju!
Amalia, Carmelina, dođite ovamo!
Turčin ih mlati!
Gđo Annunziata!
Turčin mlati Gaetana i Nicolina!
-Što se događa? -Hvala Bogu, netko dolazi!
Nicolino?
Što si mu učinio?
Nicolino! Nicolino!
Nicolino moj! Što su ti učinili?
Ne znam.
Neka ode, ne želim ga više vidjeti.
-Amalia, oprostite mi. -Učinio je to iz ljubavi.
Volim vas.
Nicolino, volim te.
Nicolino, odlučila sam. Reći ću svima.
-Pobjeći ću s tobom. -Ne.
Sama ili ide i tvoja majka?
Carmelina, dođi, majka te zove.
Dođi i povedi i Nicolina.
Nicolino, poslušaj je, bolje je tako.
Poslušaj je. Sve smo sredili.
Amalia, smirite se.
Nicolino! Nicolino!
Jadna mama, možda ne bismo trebali…
Testirajmo ih!
Sunce mamino, dođi gore, oprostit ću ti.
Nicolino, dođite gore, već smo vam oprostili.
Sad smo obitelj, vjenčat ćemo se.
Mladiću!
Nema ljubljenja na ulici.
-Sve ste vidjeli? Sve vam je jasno? -Da.
Napišite nam kaznu, radite što vas je volja.
Vi ste nam svjedok.
Amalia, sada kada su nam djeca sretna
pobrinimo se za svoju sreću! Požurimo se!
Ne znam što reći, ali ne mogu vas odbiti.
Muzafer, Gaetanino, smirite se.
Jeste li pitali majku za dopuštenje?
I vi imate majku?
Priđite bliže. Zašto stojite tako daleko?
Zašto ste došli ovamo?
Već sam vam rekla, mama.
Da popričamo o našem vjenčanju.
Vjenčanja? Tko je mladoženja?
Ja, mama!
„Mama“? Kada sam tebe rodila?
Zove vas „mama“ jer je on mladoženja.
On je mladoženja pa me zove „mama“.
Priđite bliže, porazgovarajmo.
Hajde.
Priđi bliže, sramežljivče.
Izgledaš poput anđela.
Baš si rudlav.
-Kako se zoveš? -Gaetano.
Gaetano, lijepo ime.
Koliko godina imaš?
-Trideset četiri. -34? Lijepe godine.
-Što radiš? -Ja sam…
-Oštriš noževe? Nije baš neki posao. -Ma ne!
-Kinooperater. -Kinooperater…
U kinu. Puštam filmove.
-Filmove… -Radim u kinu.
Koliko ste dugo zajedno?
-Oko 20 dana. -20 dana?
Kao mačke? I to je za vas ljubav?
-Grozota! -Volim ga, mama!
Mama ovo, mama ono.
Majka majke prave majke moje majke
govorila je da se čovjeka upoznaje kroz vrijeme.
Morate se upoznati, dobro se upoznati.
A za to treba vremena. Oko tri godine, rekla bih.
Evo ga na!
Ti, tvoja mama i ja šećemo po Toledu
Jedni iza drugih, kao da stojimo u redu
Ti, tvoja mama i ja Kakva je to nevolja
Ti, tvoja mama i ja Što sam učinio ja
Ti, tvoja mama i ja Što sam joj skrivio ja
Ti, tvoja mama i ja
KRAJ
Prijevod titlova: Iskra Milković