Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mondtam már, az első randevútól
Ne hívj magaddal senkit
De te elhívtad az öcséd Húgod, unokaöcséd
Soha kettesben Mindig hármasban
Ígérgettél: „Talán holnap...
Csak én jövök... anyával”
Te, a mamád és én Sétálgatunk a Via Toledón
Mi elöl A mamád mögöttünk
Te, a mamád és én
Folyton hármasban Kész őrület!
Még a nászutunkra is elkísér
Ha a moziból vagy bálból Csókolózni szöknénk
A kedves mama Feltartóztat, mint egy rendőr
De szerelmes vagyok
Ezért feladtam
A mama ellen nem harcolok
Te, a mamád és én
Minő boldogság! Te, a mamád és én
Feladtam, nem harcolok Te, a mamád és én
Szent Gennaro csodát tett
Szegény mama beteg lett
Lázas volt Szinte haldoklott
Azt hittem Végre kettesben leszünk
De megszólalt a kedves mama:
„A húgod majd elkísér”
Te, a húgod és én Hármasban mentünk a Chiatamone bárba
„Inni kérsz vagy jégkrémet?”
Persze, hogy a drágábbat!
Azon a szép napon
Le is fotografáltak minket
A drága kis húgod luftballont akart Sétálni meg nem akart
Istenuccse A tengerbe dobtam volna
Feladtam, nem harcolok
Szerelmes vagyok
Már nem harcolok
Szerelmem A családod mindenhol ott van
Olyan, mint egy nagy törzs A milánói rokonok, a keleti rokonok
Mindig mindenhol ott vannak
A cefalùi nénikéd
Pár napra jött, de örökre maradt
Én, a nénikéd és te
Szegény néni beteges
Szédül és elájul
Én, a nénikéd és te
Tojás és mozzarella
Kocsin járunk mindenhova
Én fizetek mindent Megtérül-e valaha?
Vagy doblak most azonnal Vagy csődbe megyek hamarost
Bajban vagyok, drágám Nem vehetlek el
Látni se akarlak többé
Te, a mamád és én
Te, az apád, a bátyád, a húgod
- Nálunk szabad voltál! - Nem, Donna Amalia!
Most leszek szabad!
Ilyen anyát többet nem találsz!
Donna Amalia, maga nem egy anya, hanem két anya
és két anyós egyben! A világ összes anyósa egyben!
Ha velem beszélsz, mosd ki a szád rózsavízzel!
Kígyót melengettünk a keblünkön!
Hallgass! Nem vagy rá méltó, hogy a szádra vedd a kígyókat!
Szent állatok!
Megígérted, hogy elviszel a pompeji szentélybe!
Maria néni, menjen gyalog, mint a zarándokok!
Nicolino, menj, ha akarsz! De tudd, hogy kórházba kerülök miattad!
- Végzek magammal! - Gyere már!
Nicolino elment, és vissza se jön!
Vissza se jön!
Vége.
Sajnálom.
De miért is érdekel?
Árva lányt veszek el, az még jó cselekedetnek is számít.
Ráadásul nyugalmam lesz.
Jó estét!
Szia, Gaetanino!
Szóval még élsz, Nicolino! Négy vetítés óta nem láttalak!
Mostantól gyakrabban látsz. Szakítottam az anyjával.
- Az anyjával? - Az anyjával is, Carmelinával is!
Ebben az országban vőlegénynek lenni felér a rabszolgasággal!
Végre rájöttél! Most szabad és nyugodt életed lesz.
- Filmcsere! - A francba!
Ebben a moziban egy perc nyugta nincs az embernek!
Nicolino, jól tetted.
Igyál egy kis bort!
Mit csinál?
Don Gaetano, mit csinál? Alszik?
- Mi van? - Ez megint az első rész.
- És? - Már láttuk.
Nem baj, legalább jobban megértitek a történetet.
Soha nem figyeltek, ezért jobb, ha kétszer megnézitek!
- Kétszer? - Menj, és nézd a filmet!
Nicolino, min tűnődsz?
Carmelina nélkül jobb lesz, ha beugrom az első villamos elé.
Mit ártott neked az a villamos? Figyelj!
Vedd csak el, már most rögtön, ha tönkre akarsz menni!
Te könnyen beszélsz.
Az anyja azt mondta: „Carmelina még kislány.
Csak három év alatt ismeritek meg egymást alaposan.”
Három? A legtöbb házasság nem is tart három évig!
Szerinte nincs rendes munkám.
Tudja, hogy te üzemelteted ezt a mozit?
- Utálja a mozit. A tévét szereti. - Szörnyű!
- Kit akar a lányának? - Tudom, kit.
Giosuè tett tönkre.
CSIKÓHAL
Giosuè karja, mint a hegyvonulat!
Nem kell, nem tetszik!
Erős férfihez kell menned, tengerészhez, mint az apád.
Nicolino erős. Erősebb, mint apa, és nincsenek csúnya tetoválásai.
Hálátlan! Hogy mered csúnyának nevezni apád tetoválásait?
Ez a lány a sírba visz!
Veszekedés helyett gyertek inkább enni! Kihűl.
- Én azért eszem. - Amalia, hagyd!
Carmelina nem akarta bántani az apját.
Annunziata, tudod, mit jelent nekem az a rózsás tetoválás.
- Elégszer elmondtad. - Az a rózsa téged jelképez.
Azért tetováltatta magára, hogy mindig vele legyek.
Manapság már nincsenek ilyen férfiak!
Mert vele együtt mind meghaltak abban a hajótörésben.
Nyugodjanak békében! Adj még!
- Igen. - A szegény mai lányoknak
be kell érniük a mai hitvány férfiakkal.
Nicolino rendes fiú.
Nem akarok olyan vén boszorka lenni, mint Maria néni.
Örülhetsz, ha olyan leszel, mint én! Tiszteletre méltó hölgy vagyok.
Azért nem mentem férjhez, mert mindig is gyűlöltem a férfiakat.
Anya azt mondja, azért, mert mindig is boszorka volt.
- Ilyet mondtál? - Dehogyis!
Ez már túl sok!
- Maria! - Elmegyek.
- Miért? - Visszamegyek Beneventóba.
Maria, mit csinálsz? Tudod, hogy szeretünk!
Ronda pletykafészek!
Most, hogy mindezt megbeszéltük, együnk!
Carmelina, én segédkeztem a világrajövetelednél.
Most abban segítek, hogy itt maradj ezen a világon.
Egyél egy csirkecombot! Nagyon finom.
Nem és nem!
Nicolino nélkül a csirke nem csirke.
A ház, a bútorok.
Még a függönyöket is én vettem.
A csillár nagyon tetszett Carmelinának.
Szörnyű! Nekem nem tetszik.
A szerelem fura dolgokat művel az emberrel.
Mindent megvettem, ami egy házaspárnak kell.
Minden megvolt, csak ő hiányzott.
Nem, csak egy hamutál hiányzott.
De mit érdekel engem? Égjen csak le ez az átkozott ház!
Ki az ilyenkor?
- Nicolino! - Mit keresel itt?
Ideköltözöm. Nem akarom, hogy egyedül légy.
Feláldozom magam, és ideköltözöm.
- Nem lehet. Carmelina költözik ide. - De hát összevesztetek.
- Igen, de... - Hol alszunk?
Csak egy ágy van.
- Megoldjuk. - Gaetano!
Ha itt akarsz maradni, alhatsz a nappaliban.
- Az ágyban nem alhatsz. - Tönkremegy a gyapjú!
Mit érdekel? Én is tönkrementem, menjen tönkre a gyapjú is!
Gaetano, nagyon szenvedek!
Nicolino, azért szenvedsz, mert szenvedni akarsz.
Ha én lennék a vőlegénye, a gyapjú sem menne tönkre!
Gaetano, menj el!
Carmelina komoly lány!
Emlékszel a filmre, amit a múlt héten vetítettünk?
Mi van vele?
Két szerelmes szív, össze akarnak házasodni,
de a szülők nem támogatják. És...
Kényszerítik a szülőket, hogy egyezzenek bele. Érted?
- Kényszerítik. - Ő nem olyan lány.
Meg kell fenyegetned őket!
Ezt kell mondanod:
„Vagy összeházasodunk most, vagy egyszerre lesz esküvő és keresztelő!”
Még a házuk közelébe se merek menni.
Ha nem tudod elfogadni az anyját, jobb, ha elfelejted a lányt.
Nincsen rózsa tövis nélkül.
Képzeld el azt, akinek meghal az anyósa, és fizetheti a temetést!
Anya, én nem akarok enni.
Éhen akarok halni, mint Ugolino gróf!
Nem akarsz enni?
Maria néni békülésképpen hívott meg.
A kedvemért, Carmelina!
Nagyon nehéz volt ám helyet foglalni ide!
Akkor sem eszem. Éhen akarok halni, mint Ugolino gróf!
Ki az a gróf? Mit tudsz róla?
Nem tudom, ki az.
De az arisztokratáknak is nehéz lehet.
- Jó, anya, eszem. - Nem érdekel, eszel-e.
Felőlem a tengerbe is ölheted magad!
Együnk!
Így drámázni amiatt az ostoba fiú miatt!
Mikor eszünk? Én nekilátok!
- Parancsol valamit? - Természetesen.
- Hallevest. - Én kagylós spagettit.
- Igenis. Kisasszony? - Spagettit és hallevest.
- Hozhatom együtt? - Igen.
- Van lasagne? - Természetesen.
Két kagylós spagetti, két halleves, egy lasagne.
Van lasagne!
Akkor a spagetti helyett inkább lasagnét kérnék.
A halleves helyett én is inkább lasagnét kérek.
- Egy halleves törölve. - Nem.
Én lasagne helyett kérem inkább az ő hallevesét.
Ha Carmelina nem akar enni, magára vessen!
Carmelina akar enni. Fog enni.
Nagyon éhes, és mindjárt hozzák a finom ételeket.
- Már csak ez hiányzott! - Nicolino!
Gyere vissza! Mit csinálsz?
Anya, nyilvánosan akarsz veszekedni?
Azért jöttem, hogy elnézést kérjek.
Te aztán nem vagy szívbajos!
Helytelenül viselkedtem, de jóvá akarom tenni.
- Én vagyok a tékozló fiú. - Milyen fiú?
Nem vagy családtag!
Ne feledd, Carmelinának ennie kell!
Nem tudok maguk nélkül élni. Szeretem magát.
Engem? Megőrültél!
- Szeretsz? - Igen.
Magát, Sisinellát, Maria nénit. Az egész családot!
Hozzászoktam, hogy magukkal vagyok.
Tegnap egyedül sétáltam. Olyan érzés volt, mintha meztelen lennék.
Béküljetek ki, és fátylat rá!
Rendben, jó akarok lenni. A vér nem válik vízzé.
Nem akarom, hogy a lányom éhen haljon.
- Remek! - Menjünk enni!
Mi ez? El a kezekkel a lányomról! Indíts enni!
Menjünk, üljünk le!
Végre eszünk! Alig vártam!
Ne oda! Maria néni az asztalfőre, te oda!
A hölgyek már rendeltek. Ön mit parancsol?
- Tortellinit, húsos szósszal. - Tortellini!
- Én is tortellinit kérek. - Nekem is tortellinit!
- Anya, fagyit is kérek! - Rendben, fagyit is kérünk majd.
Várjunk, nyugalom, hölgyeim!
Egyszerre csak egy beszéljen, mert így nem értem!
Tehát a három halleves helyett három tortellini.
Egy spagetti és egy lasagne.
Csak pár percünk van. Jól figyelj!
- Gyereket vársz. - Miket beszélsz?
- Jól vagy? - Igen.
Akkor most tudja, mit rendeltünk?
Igen. Három tortellini, két lasagne és egy halleves.
Az ifjú hölgynek pedig... Hol van az ifjú hölgy?
Carmelina, rendelj már valamit!
- Rántottát! - Nyilván a többiek is.
Én is kérek rántottát, de tortellinit és hallevest is!
Én is kérek rántottát, bár nem bírja a májam.
- Ki rendelt májat? - Ne értetlenkedjen!
Senki nem rendelt májat.
Tedd, amit mondok! Így kénytelenek lesznek beadni a derekukat.
Bajba keversz.
Meg kell tenned a szerelmünkért, a boldogságunkért!
Leírtam, amit el akartam mondani.
„...a gyümölcse...
a gyümölcse a kezében...
A szerelmünk gyümölcse a lányuk méhében van.”
Igen, ez az!
„Anya, a lányod méhében
van a szerelem gyümölcse.
Egy savanykás szerelem édes gyümölcse.”
Miért savanykás?
Hékás, mit csinálsz?
Nem illik!
Carmelina magában beszél. Azt mondja, van valami gyümölcse.
Miféle gyümölcse?
Már meg is ette. Azt mondja, finom, édes volt.
Édes?
„Egy pillanat boldogságért
mennyit kell szenvednem!
Mennyit...” Nem.
„Milyen nagyon megfizetek egy pillanat boldogságért!”
Botrány!
- Húgocskám! Légy erős, légy nyugodt! - Mi történt?
- Anya, Carmelina méhében gyümölcs van. - Milyen gyümölcs?
Savanykás volt, édes lett.
- Ez valami vicc? - Anya, mi az a méh?
- Carmelinának fáj a gyomra? - Bár gyomorfájás lenne!
- Akkor mi? - Őrizd meg a nyugalmadat!
- Nagyon nyugodt vagyok. - Miről beszélsz?
Próbáld megérteni! Nem vagyok férjnél...
Én nem vagyok férjnél, bizonyos dolgokra még gondolnom is bűn.
Anya, Carmelina bekapta a gyümölcsöt, amit Nicolino adott neki.
Hallgass, pletykafészek! Törődj a magad dolgával!
Ez nem pletyka. Carmelina megette azt a gyümölcsöt!
„Lányod méhében ott a szerelem gyümölcse.
Egy savanykás szerelem édes gyümölcse. Micsoda szenvedés!
Milyen nagyon megfizetek egy pillanat boldogságért!
Szenvedés! Túl nagy ár egy pillanat szerelemért!”
Bűnös lélek! Miről beszélsz?
- Semmiről. Nem mondtam semmit. - Semmit?
Nem szégyelled magad? Ilyeneket mondani a te korodban!
- Mi ez a butaság? - Nem butaság.
- Hanem? - Az igazság.
Igazság?
De hát még kislány vagy! Lehetetlen!
Nem vagyok kislány. Nő vagyok.
- Sőt, anya vagyok. - Szűzmáriám!
Mit beszélsz?
Milyen kereskedőtől vetted a gyümölcsöt?
Anya, csak egy férfit ismerek. Az én Nicolinómat.
Nicolino! Megint Nicolino! A szemem láttára!
Istenem, nem bírom tovább!
Amalia! Amalia!
- Szia, Sisinella! - Gyere csak!
- Beszélj anyával! - Miért?
Gyümölcsöt adtál Carmelinának, és most fáj a gyomra.
- Tessék? - Mindent tudunk. Anya elájult.
- Szóval Carmelina elhatározta magát! - Ne érj hozzám!
Anya, térj magadhoz! Elmondom az igazat.
Anya!
- Amalia! - Anya, térj magadhoz!
- Istenem! - Látod, mi történt?
- Adj egy csókot, gyorsan! - Nicolino, megőrültél?
- Légy tisztelettel anya iránt! - Adj egy csókot!
Anya, térj magadhoz!
Nicolino meg akarja csókolni Amaliát!
- Hol van? - Itt vagyok. Szolgálatára.
Szégyentelen, ostoba gazember!
Tönkretetted a lányomat, az otthonunkat, a családomat! Mindent!
Csillapodjon! Nem futok el, vállalom a felelősséget!
Még van képed beszélni?
- Mindent helyre akarok hozni! - Mit akarsz helyrehozni?
Már megtörtént a baj.
Egy tisztességes férfi kell, hogy a gyereknek legyen apja.
- De hol találok olyat? - Én tisztességes férfi vagyok.
- Feleségül veszem, ha akarja. - Ha én akarom?
Lehetnél tisztelettudóbb azok után, amit műveltél!
Persze, hogy feleségül veszed!
De valamit tudni szeretnék.
Folyamatosan figyeltelek.
Valaki mindig veletek volt.
Akkor mégis hogyan?
Ez nem a megfelelő időpont. Carmelina elszégyellné magát.
- Elszégyellnéd magad, ugye? - Igen. De mi miatt is?
Korábban kellett volna szégyenlősnek lenned! Most már késő!
Pontosan. Túl késő. Nagyon késő!
Ne vesztegessük az időt a sok beszéddel!
- Igaz, csak úgy repülnek a hónapok! - Igen, repülnek.
- Mikor történt? - Nem tudom.
- Nicolino tudja, ő csinálta. - Mégis hogy történt?
Tudni akarom! Eljössz velem Annunziatához!
Hogy kiderüljön az igazság.
BÁBA
Siessen, Annunziata! Vagy maga nélkül születik meg a baba!
- A kalapot! - Nincs kalapom.
- Nekem van. - A kalap kell a szüléshez?
- Én úrinő vagyok! - Aggódom!
Nyugalom, van még időnk!
Menjen, várjon kint!
A feleségem nem várhat.
Elnézést, beszélnem kell magával.
Dehogy kell! Én voltam itt előbb.
Várjon kint! Mindjárt megyek.
- Közben megszületik a gyerek. - Várjon kint!
Nicolino, várjon meg! Ha visszajöttem, beszélünk.
Nem várhatok.
Amalia és Carmelina mindjárt jönnek. Ha itt találnak, nekem végem.
A hölgyek idejönnek? Mi dolguk itt?
Te és Carmelina...
Nem az, amire gondol. Segítenie kell!
Hogy merészeled? Tisztességes bába vagyok. Bizonyos dolgokra nem vagyok hajlandó.
Nyugalom. Mire gondol?
Segítenie kell, hogy elvehessem Carmelinát!
Ismeri a helyzetemet.
- Cselhez folyamodtam. - Milyen cselhez?
Én és Carmelina azt hazudtuk, hogy gyermekünk lesz, de ez nem igaz.
Megjárom miattad a fájdalmak útját, a kálváriát! Igen, megjárom!
- Ne menjenek fel! - Miért?
- Annunziata nincs ott. - Elment?
Nem ment el.
Nincs ott, de még nem ment el.
- Gyere, Carmelina! - Jó, menjenek csak!
Jöjjön, aminek jönnie kell!
A sors azt akarja, hogy bába nélkül szülessen meg.
- Mit akarsz tőlem? - Mondja azt, hogy Carmelina terhes!
Akkor összeházasodhatunk!
Ha az anyja rájön, jól nézek majd ki!
Ne féljen! Majd én megoldom a dolgot!
Most mennünk kell. Menjünk!
Itt vannak! Bújj el ott!
Donna Amalia, hogy vagy? Örülök, hogy látlak.
- A gyerekekkel csak a gond van. - Mi történt?
- Vizsgáld meg a lányt! - Miket beszélsz?
Nem történt semmi. Jobb, ha elmegyek.
Carmelina, gyere csak ide!
Ülj le, és mondd el, mi történt!
Nyisd ki a szád, és nyújtsd ki a nyelved!
- Ez a lány gyermeket vár. - Én?
- Egyértelmű. - Miből? Csak így ránézésre?
Szabad szemmel jól látható. Ott van a hasában a gyerek.
- Valószínűleg fiú. - Lehetetlen!
Talán jobban értesz hozzá, mint Annunziata?
De hát Nicolinóval soha nem voltunk kettesben!
Akkor valaki mással? Kivel?
- Senkivel. Hogy történhetett? - Szűzmáriám!
Nyugalom, Amalia!
Megszületett? Nélkülem?
Tudtam! Rendben. Gratulálok, viszonthallásra!
Bocsánat, szólnom kell annak a szegény várakozó férfinak.
- Ki az? - Az apa.
Az apa? Tehát nem Nicolino az apa?
Várj! Hova mész?
Carmelina! Gyere ide!
- Gyere ide! - Nicolino, úgy aggódom!
- Mit keresel te itt? - A bába is velünk van!
- Te is játszd szépen a szerepedet! - Nem tudtam róla.
- Úgy megijedtem! - Remekül ment!
Gratulálok, apa lett!
- Szóval maga! - Mit művel?
- Milyen apa? - Egy pillanat!
- Ez a másik apa. - Miről beszél?
Kérem, nyugodjon meg! Aranyos kislány.
Ez, itt? Hiszen fel akar falni!
Nem, nem ő! Apa lett, most tudtam meg.
Mind benne voltatok!
Nyugalom, én vagyok az apa.
Nicolino, hát itt vagy! És ez kicsoda?
Most lett apa.
- Én vagyok az igazi apa. - Igen, ő az igazi apa.
Mit mondtál? Ismételd meg!
- Megöllek! - Abbahagyni!
Nem szégyellik magukat? Tekintsük át a helyzetet!
Ön a saját gyerekének az apja.
- Ő meg egy másik gyereké. - Remek!
A lányomnak csak egy apja van, és az én vagyok!
- Reméljük! - Én vagyok az apja.
Menjen már a lányához!
Azonnal házasítsd össze őket!
- Menjünk! - Házasodjatok össze azonnal!
Aztán a megfelelő időben gyere el hozzám ismét!
- Érted? - Persze!
- Köszönöm! - Szívesen.
Nyugi, Nicolino! Ezek az utolsó áldozatok.
Na, persze, megalázó a helyzet,
de Maria beszerzi a dokumentumokat az esküvőhöz.
- Küldd hamar a dokumentumokat! - Ne aggódj!
- Igyekezni fogok. - Az Úr vezessen!
A probléma napról napra növekszik.
És kész!
Maria néni, csomagok felpakolva. Most már végre elmehet!
- Még viccelni van kedved! - Talán zokogjak?
Amalia, ne mérgelődj! Ő már csak ilyen.
Szerezze be a dokumentumokat, és küldje mihamarabb!
Carmelina becsülete múlik rajta!
Anya, mindenki hallja!
Én más vagyok, mint te meg Nicolino!
Elfáradtam. Émelyít ez az egész.
- Nicolino, hányni fog! - Mit tegyek?
Anya, ne aggódj! Nem vagyok rosszul.
Nekem két gyerekem is van. Nagyobb szakértő vagyok, mint te!
A te állapotodban természetes, ha émelyegsz.
Hagyj békén!
Ha anyád szerint émelyegsz, akkor émelyegsz!
- Igen? - Igen. Anyának mindig igaza van.
Ne aggódj, ez segít!
- Anya, érzek itt valamit. - Mit?
- Epret kívánok. - Epret?
Egy pillanat!
Igen, epret.
- Elküldök valakit eperért. - De anya, az drága!
Nem baj. Nicolino most megtanulja, mit jelent apának lenni.
Nicolino!
Menj, vegyél fél kiló epret! Carmelina epret kíván.
Epret? Biztos?
- Igen, epret. - Nem narancsot vagy mandarint?
Nem, menj csak! Epret kíván.
Akkor megyek, és hozok epret Carmelinának.
Jó fiú!
- Nicolino, jó reggelt! - Jó reggelt!
Epret hozok Carmelinának.
Kívánós. Donna Amalia nekem is mondta.
Tavasszal jön a baba, ugye?
Jöhet akárhány tavasz, de baba nem jön.
Mi? Még nem orvosoltad a problémát?
Carmelina tisztességes lány.
Én is az vagyok.
Mit mondok majd Amaliának? Megígérted!
Azt akarja, hogy letartóztassanak?
Bárcsak! Hozzám fordultál, és én rendes szakember vagyok.
A segítségemet kérted, de nem akarsz együttműködni.
- Én mindent megtettem. - Nicolino, elég!
Ha Amalia hív, megmondom az igazat.
- Ne! - De.
Várjon még egy kicsit, csak pár napot!
Hallgass! Tűnj a szemem elől! Szörnyűek ezek a mai fiatalok!
Még gyereket csinálni sem tudnak nélkülem!
Nem jött posta a Gerace családnak?
- De, ajánlott levél. - Hol írjam alá?
Köszönöm! Donna Annunziata!
Donna Annunziata, megjöttek a dokumentumok! Carmelina!
- Enned kell! - Carmelina!
- Megjött az eper! - Ne ugrálj!
Árthat a babának. Csillapodj!
- Eper? - Nem eper, a dokumentumok!
- Hadd lássam! Igen, a dokumentumok. - Csodás!
Minden megvan.
Végre!
Most már összeházasodhatunk.
Istenem! Istenem, ne!
- Lehetetlen! - Anya, mi történt?
Lehetetlen, lányom. Szörnyűség!
- Gyermekem, légy erős! - Anya, megijesztesz.
- Mi történt? - Szegény gyermekem!
Micsoda káosz! Most mit tegyünk?
- Megjöttek a dokumentumok? - Ha tudná...
Mit?
Miért nem mondjátok el?
Az áll benne, hogy férfi vagy.
Carmelo Gerace, született Beneventóban. Te vagy az?
Persze, hogy ő. Persze, hogy nem férfi, hanem nő!
Nicolino, nő vagyok, esküszöm!
Hogy várhatna gyereket, ha férfi lenne?
Manapság nem lehet tudni.
Változnak az idők.
- Még az is megtörténhet, nem? - Ne beszélj butaságokat!
Olyasmi csak a hírekben fordul elő.
Csak a születési anyakönyvi kivonata szerint férfi.
Amalia, emlékszel, hogy történt ez a malőr?
- A férjed fiút akart. - Igen, tényleg!
Giosuè, a te hibád!
Amikor megszülettél,
apa biztos volt benne, hogy fia született, és Carmelónak anyakönyveztetett.
Azt hittem, később kijavíttatta.
De az a jó lélek mindig a fellegekben járt!
Nicolino, nyiss ajtót!
Most már mindig férfi leszek?
Nem, csak ki kell javíttatnunk.
A városházán, két tanúval.
Itt lakik Carmelo Gerace, Giosuè és Amalia fia?
Nem egészen. Talán, mondjuk. Miről van szó?
- A katonai behívója. - Mi?
Jól értette.
Ha nem jelenik meg, a törvény szerint dezertőrnek minősül.
Szép napot!
- Ki volt az? - A nejem katona! Már csak ez hiányzott!
- Ne! - Mi történt?
Gyermekem, besoroztak katonai szolgálatra.
- Legalább megnevelnek! - Csendet!
Nekem kellene siránkoznom.
Előbb az anyja, aztán a nagynénje, aztán a húga, és most a katonaság!
SOROZÁSI BIZOTTSÁG
- Mit akar? - Én... Ő...
- Mi... - Értem, maga a kadét.
- Menjen az orvosi vizsgálatra! - De nem engem hívtak be.
- A barátnőmet. - Fiatalember, ne vesztegesse az időmet!
- Carmelina, menjünk! - Hölgyem, nők nem léphetnek be!
- A lányom nem nő. - Akkor miért öltözött nőnek?
Nőnek öltözött, de nem nő.
A lánya nő, hölgyem. Nők nem léphetnek be.
De ha egyszer besoroztak!
- Sorozza be nőként! - Mi ez az egész?
- Nekem erre nincs időm. - Engedjen el minket!
- A barátnőm nő. - Sőt, gyereket vár.
- Ennek köze van a katonai szolgálathoz? - Nem, de besorozták.
- Dezertőrnek nyilvánították. - Nem az ő hibája.
Nem tudott róla, hogy férfi.
Ő férfi, de nem sorozták be.
Ő nő, de besorozták.
- És kegyed? - Be kell mennem!
Megőrült!
- Ez abszurd. - Igen, abszurd.
Az orvosi vizsgálat teljesen felesleges.
- Ez a lány nem férfi! - Igen. Nagyon úgy tűnik.
Tanúsítom, hogy lány.
Itt az áll, hogy a neve Carmelo Gerace.
El kell végezni a vizsgálatot!
Mi van, ha át akarnak verni?
- Ezek valódiak! Nézze! - Anya, állítsd le magad!
Nem én végzem a vizsgálatot, hanem az orvos.
- Gerace kadét, kövessen! - Igenis.
- Carmelina! - Nyugalom!
Nincs mitől tartanunk.
Nem hagyom, hogy úgy vizsgálják, mintha férfi lenne.
- Nem hagyom, hogy besorozzák! - Nonszensz!
Carmelina!
- Hol van Carmelina? - Hol van a lányom?
- Nyugodjanak meg! - Nem fogom itt hagyni a lányomat!
Fiúk!
Viselkedjetek! Csendet!
Szabad? Tessék, kisasszony.
El innen!
Egy pillanat.
- Kicsit jobbra. - Elnézést, őrnagy úr.
Ne zavarjanak!
Elnézést, de fontos.
Pillanat. Érez fájdalmat a vállában?
Lélegezzen mélyet!
- Mélyebben nem megy? - Ennél mélyebben nem.
- Mondjam neki, hogy várjon? - Igen. Ne zavarjon!
Várjon itt! Ha az őrnagy végzett, a végére járunk a dolognak.
Rendben, várok.
Mit kerestek itt? El innen!
Bejöhet.
Vetkőzzön le!
Megértette? Meztelenre!
Lélegezzen mélyet!
Remek! Ez már mély!
Most tartsa vissza a lélegzetét!
Ez már túlzás!
Mi van?
Fura eset!
Nem, őrnagy úr. Sztriptíz!
Mit keres maga itt?
Besoroztak, ezért kell orvosi vizsgálatra jönnöm.
- Micsoda? - A harisnyát is levegyem?
Hagyja abba ezt az őrültséget, és öltözzön fel!
Hova tűnt az a szegény lány?
- Nem mehet be! - Láttak itt egy lányt?
- Ott van. - Hol?
Mit akar?
Be kell jutnom!
- Mindenki megőrült? - Szégyentelen!
- Szégyentelen! Mit tettél? - Ki maga? Kifelé!
Az anyja! Mit tett a lányommal?
Nem szégyelled magad? Meztelenül, hölgyek jelenlétében?
Hogy merészeli? Itt én diktálok!
Ha én diktálnék, ilyesmi nem fordulna elő!
- Hogy merészeli? - Nicolino!
- Honnan kerülnek ezek ide? - Carmelina, mit tettek veled?
Nicolino, mit tettek veled?
Remek, még ez is!
Mi ez a gyengédség?
Mi ez az egész?
Hölgyem, mit keres maga itt? Mit akar?
Nem akarok katona lenni!
Hozzá akarok menni Nicolinóhoz!
Kérem, ne kiabáljon!
- Árthat a babának. - Baba? Hol?
A pocakjában.
Vizsgálja csak meg, és mentse fel a szolgálat alól!
Milyen őrültségeket beszél?
Miért, ez nem elég ok, hogy felmentse?
Hallott már maga várandós katonáról?
- Anya, nem hazudhatunk az őrnagy úrnak! - Mi?
Nicolino ötlete volt, hogy összeházasodhassunk.
Mi?
- Mit beszélsz? Megőrültél? - Nem vagyok terhes.
- Nem is voltam. - Micsoda?
- Hazudtál nekem. - Anyám, most hazudik.
Meg kell mondanunk az igazat. Ha rájönnek, hogy hazudtunk...
- Nem hazudtunk! - Le is tartóztathatnak.
- Mi ez az egész? - Majd én elmondom!
Most már minden világos.
A történet főszereplője
egy nyomorult, hazug gazember!
Semmi nem történt köztünk.
Még büszke is vagy rá?
Azt hittem, megbecstelenítetted a lányomat.
Gúnyt űztél egy szegény anyából! Csalódtam benned!
- Anya, bocsáss meg! - Hallgass!
- Nem tudok megbocsátani! - Segítség!
Elég!
Az első szerelmet nem lehet elfelejteni.
De én el fogom felejteni. Nem tudok így élni!
Ha rád gondolok, rögtön eszembe jut az anyád is.
Az első gyűlöletet nem lehet elfelejteni.
Mire ez a szomorú arc?
Egyik nő megy, a másik jön. Gondolj a holnapra! Mire lesz szükséged?
Szerelem, kaland, szenvedély.
Persze, mint a filmekben!
- Hagyj békén! - Nem. Milyen barát lennék?
El kell felejtened azt a lányt!
- Jó lenne, de hogy? - Találj egy másikat!
Igazad van. El kell felejtenem Carmelinát!
- Remek, felejtsd el! - Ne haragudj, Carmelina!
El kell, hogy felejtselek!
Ilyen egy igazi férfi. Gyere velem, és felejts!
Ma este két lánnyal találkozom.
Öltözz, lányokkal találkozunk!
Nicolino, segítek, hogy elfelejtsd Carmelinát.
Elfelejted a csókjait
Elfelejted az ölelését
Elfelejted a szerelmét
Csak a pénzt ne felejtsd el, mert egy lírám sincs!
Te vagy a legszebb lány
Te vagy Lilì
Ezzel a frizurával
Még jobban tetszel
Ó, ne!
Meg ne változz!
Le ne vágasd a hajad!
Ne sminkeld ki magad nagyon!
De te
Úgy döntöttél
Pirosba öltözöl
Te vagy Gigi
Így élsz
Butikok és klubok között
Sült marhát eszel
Turmixot iszol
De miért?
Ó, ne, drága!
Maradj ilyen szép!
Arcod oly tiszta
Te vagy Lilì
Te vagy a legszebb lány
Ezzel a frizurával
Jó éjt, Lilì!
Jó reggelt, szomorú fiú!
- Mi baja a barátodnak? - Ébresztő!
Majd én segítek rajta! Mondjak egy viccet?
Egy pár nászútra indul.
- Nászútra? - A hálókocsiban vannak.
- Szorosan átölelik egymást. - Igen. A vonat pedig...
Lassan döcög az éjszakában.
Mindig ilyen nászútról álmodtam vele.
- Velem? - Nem! Mit akarsz tőle?
A menyasszony...
Most figyelj, nagyon vicces!
- A menyasszony? - Nem, a vicc.
A menyasszony lekapcsolja a villanyt, és vetkőzni kezd.
Mi van, ha egy másik férfival teszi meg?
Nem, hozzám kell feleségül jönnie! Nem egy másikhoz!
Elrontod a viccet!
- Szóval, a menyasszony vetkőzni kezd. - Nem akarom, hogy vetkőzzön!
Ez őrült.
Próbálom megnevettetni, és így reagál!
- Most meg telefonál. - Igen.
Carmelina, te vagy az? Hála az égnek!
Igen, én vagyok. Tényleg én vagyok.
Miről beszélsz? Igen, esküszöm.
Csak rád gondolok.
Milyen boldogtalanok vagyunk!
Ne sírj, Carmela... Carmelina!
- Szerelmem! - Befejezte?
Szerelmem, ne sírj!
Megjöttek a javított dokumentumok.
Már nem vagyok férfi. Nő vagyok.
Összeházasodhatunk!
Mi történt? Kimúlt a cicád?
A, B, C. Cica kimúlt ma!
- Miau! - Sipirc, fekete cica!
Nicolino, mi a baj?
Nem is tudtam, hogy van cicád!
Épp el akarom zavarni. Sipirc!
- Átkozott macska! - Táncolunk?
Semmi, drágám.
Csak a rádió.
Igen, a rádió.
Átkapcsoltam a rádiót. Esküszöm!
- Táncolunk? - Nem!
Megint átkapcsoltad?
Egy másik nővel vagy! Anyának igaza volt.
Köztünk örökre vége mindennek!
Nem, nem a szerelmed vagyok. Hanem az anyja!
Hölgyem...
Hadd magyarázzam el!
Dehogy magyarázod!
Ide ne merj még egyszer telefonálni! Megértetted? Vége!
Halló?
Asszonyom, halló!
- Elhagyott. - Végre!
- Táncolunk? - Miattad!
Miért jöttél mulatni? Másik pasi után nézek.
Nicolino, táncoljunk!
Örökre elhagyott.
- Felejteni akartál. - Már nem akarok!
Túlságosan szeretem. Látni akarom.
- Segíts! - Én?
Igen. Beszélnem kell vele.
Mindent el kell neki mondanom!
De hogyan, Gaetano?
Nicolino, van egy ötletem.
Jaj, de szép!
Levelet írtak a Mikulásnak.
Gyertek!
Óvatosan!
Carmelina!
Én vagyok az.
Nicolino, megőrültél? Anya bármelyik pillanatban itt lehet.
- Jól áll neked ez a ruha! - Beszélni akarok veled. Szeretlek!
- Menj anyukádhoz! - Apa, a Mikulás lökdösött!
Anya, nézd!
Nahát!
Most megvagy!
Gazember! Tönkretetted a családunkat!
Tűnj el! Hagyj minket!
Add ide! Azt hitted, pénz?
SZERETLEK ÉS MEGBOCSÁJTOK
Mindent láttam! Befelé!
Befelé!
Gazember!
Befelé!
Szent Antal áldása kísérjen!
- Szent Antal... - Nicolino, megőrültél?
- Menj innen! - Már megint itt vagy?
- Ilyen ostobának nézel? - Hölgyem!
Hogy mersz szerzetesnek öltözni?
Szentségsértő!
- Ha még egyszer idejössz... - Micsoda emberek!
Majd én megmutatom neked!
Befelé! Most!
Szalám! Tudja, hol van Gerace?
- A garázst keresi? - Nem garázs.
A Gerace család.
- Gerace? Ki maga? - Én a török vagyok.
Gerace kapitány régi barátja. A nagy viharból!
- Maga Giosuè barátja? - Igen, Giosuè barátja.
- Talán ismeri? - Jöjjön!
Feleslegesen jött, mind meghaltak.
- A viharban? - Nem, különböző betegségekben.
Egyedül vagyok egy idegen országban!
Majd én segítek! Elviszem magamhoz.
- Ebben a házban lakik? - Nem, a sajátomban.
- Az én házam, az én váram! - Jöjjön!
- Nézd, kit hoztam! - Szalám!
- Ki ez? - A szakács.
- A szakács vagyok. - A török szakács.
Megőrültél? Itt pincér sincs, minek hozol szakácsot?
Nem érted. Mutassa a tetoválását!
- Tetoválás. Nem érti. - Nem értem.
- Tetoválás, virág. - Értem.
Egyedül ő élte túl a Cavalluccio di Mare tragédiáját.
- És? - Beszélek én törökül?
Én beszélek törökül.
- A török ember Giosuè hajójáról! - Pontosan.
- Na, tudod, mit tervezek? - Igen.
El akarod játszatni valakivel ezt a török szakácsot.
De kivel? Nem könnyű.
Már találtam is rá embert. Téged.
- Bolond vagy. - Igen. Bolond.
- Nagyon bolond. - Ő is ezt mondja.
Bolond vagy!
Gaetanino, segítened kell!
Meg kell lágyítanom Donna Amalia szívét.
Csak te segíthetsz!
Meg kell találnod a gyenge pontját. Segíts!
Semmit nem tudok Giosuèról és Amaliáról!
- Kérdezősködjünk! - Kérdezősködjünk!
- És a tetoválás? - Egyszerű.
- Itt lesz. - Még hogy tetoválás!
- És ezt az őrültet hova tesszük? - A fürdőszobába.
- Hol alszik majd? - A fürdőkádban.
- Mit eszik? - Semmit.
- És ha ellenkezik? - Leharapom a fejét.
Nem játszom el a török tengerészt! Nem!
- Anya! - Ki az?
Nicolino töröknek öltözve.
Megint? Te ide ne gyere!
Majd én elintézem.
- Szalám. - Maga meg ki?
- Gerace család lakik itt? - Igen, miért?
Maga Donna Amalia, Giosuè barátom felesége.
- Én... - Ne mondja meg!
Musztafa Kajan, a szakács! Jöjjön be!
Török szakács.
Carmelina, Sisinella, nézzétek csak!
- Nézzétek, ki van itt! - Musztafa! Apa barátja!
Igen, ő az!
Bocsánat, fáradjon be!
Igen.
Jó ég! Bocsásson meg!
Elnézést, hogy így meghatódom. De olyan váratlan ez az egész.
Menjen csak!
Giosuè, nézd, ki van itt! Megismered?
Nem ismerhet meg, Donna Amalia. Sok év eltelt azóta.
Milyen szépen feszít a hajóján, a Cavalluccio di Marén!
Megismeri?
Giosuè! Barátom!
Érezze magát otthon! Adja a kalapját!
Foglaljon helyet! Kér kávét vagy egy italt?
Ne fáradjon! Talán valami harapnivalót.
Igen. Sisinella, Carmelina, irány a konyha,
és hozzatok mindent, amit találtok! Foglaljon helyet!
Mindent el kell mondania a hajótörésről!
Miért akarja, hogy elmondjam? Ne beszéljünk róla!
Tudni akarom!
Giosuè hol tartózkodott a vihar alatt?
- A hajón. - Igen, azt tudom.
Azt szeretném tudni, pontosan hol.
Hát...
Hát... Hiszen tudja, milyen volt.
Fel-alá mászkált.
- És aztán? Folytassa! - A szél egyre erősebb lett.
Tudja, mikor úgy igazán elkezd tombolni.
A kapitány felismerte, hogy a hajó veszélyben van,
és odakiáltott nekem: „Gaetano, mentsük az irhánkat!
Fel a mentőmellényt!”
Nem Musztafának szólította, hanem Gaetanónak?
Félelmében összezavarodott.
Ő Gaetanónak hívott engem, én meg Vincenzónak őt.
Ilyen pillanatokban nem számít a név.
Ha csak rágondolok, libabőrös leszek. Nézze!
A hullámok hegynyi magasak voltak.
A cápák szardellának tűntek azokban a hullámokban.
Aztán megérkezett a tájfun.
Óvatosan a vitorlával, tombol a szél!
Ha a szél tombol, a hajó megfordul!
Tombol a szél
A vitorlák összekuszálódnak
Vihar!
Esik, tombol a szél
A vitorlák összekuszálódnak
Az ég tintakék
Az árbóc
Ezüstfényben játszik
Világítótorony, miért világítasz?
Hazatalálunk mi éjjel is
Tombol a szél A vitorlák összekuszálódnak
Itt van a sirokkó
De akik szeretik a tengert S a tenger viszontszereti őket
Igazán gazdagok
Szélre figyelj!
Nyugatra tarts!
Nyugatra!
Nyit a mozi. Négyre itt kellett volna lennie.
- Nem értem. - Hogy is értené!
Most már értem. Értem, miért nem értem.
Ha Gaetano nem jön vissza, majd megérted!
Minden megfelel? Parancsol még valamit?
Nem, köszönöm. Tele a hasam.
- Nagyon jó volt a desszert. - Köszönöm! Ez volt apa kedvence.
Carmelina, hozz kávét!
- Nagyon helyes lány. - Köszönöm!
- Van vőlegénye? - Dehogy.
- Nem is gondol ilyesmire. - Mindig Nicolinóra gondol.
- Szóval Nicolinónak hívják. - Hallgass, és menj a szobádba!
Nicolino. Szép név!
Biztos rendes fickó.
Az én házamban ne ejtse ki ezt a nevet! Bocsánat.
- Semmi gond. - Itt a kávé.
- A lánya nagyon hasonlít magára. - Nem igaz.
Mindenki azt mondja, apára hasonlítok.
Apádra? Viccelsz?
Egyértelműen anyádra.
Ugyanazok a mély, sötét szemek.
Csupa szenvedély!
A szája, mint az eper hajnali ötkor.
Bársonyosan tiszta bőr, mint a sárgabarack július elején.
Selymes, hullámos haj.
- Bocsásson meg! - A trikóm!
Ne aggódjon, híg kávé. Kijön.
Carmelina, Sisinella, gyertek! Hozzatok vizet!
Jóságos ég!
A rózsa. Ugyanolyan, mint Giosuè rózsája!
Ugyanolyan!
Szabad?
Oly sok év óta csak fényképen láttam.
Az egyetlen rózsa, ami túlélte a hajótörést.
Ha akarja, a magáé. Magának adom.
Tessék? Mit akar ezzel mondani?
Reszketek!
Bocsásson meg!
Öt perc múlva kezdünk.
Megállni! Csak a testemen keresztül!
Ő a barátom. Megállni!
Gaetano, segíts! Látod, mi történt miattad!
Miattam? Menjenek be! Indítom a filmet.
- Hogy indíthatnád? - Egy másik filmet.
Meg fogják érteni.
- Csak fantázia kérdése. - Figyelj!
Á, fantázia!
Kenyér, szerelem, fantázia! Azt a filmet láttam odahaza.
Remek, de most fogja be!
Beszéltél vele?
Nicolino, nyugodj meg!
Előbb jobban meg kell ismernünk egymást!
Adj időt!
Armando, itt egyértelműen megírják.
A finom bőrre tojásmaszk kell.
Nem vagyok szakértő. Kérdezze a nejemet!
- Jó lesz? - Nem. Nem jó.
Nekem olyan piros kell, mint amilyen az eper
hajnali ötkor. Ért engem, Armando?
Csak akkor kelnék ötkor, ha katona lennék.
És akkor sem nézegetném az eper színét!
Gaetanino, beszélj vele!
Előbb feltüzelem.
Ha itt lesz az ideje, beszélek vele.
- Figyelj! Beszélsz vele? - Majd megpróbálok.
De semmit nem ígérhetek.
Ma vasárnap van, lasagnét csinálnak.
Tudod, mit jelent az.
Folyton kifogásokat keresel.
Hamar munka ritkán jó.
- Ezt akarod? - Nem. El akarom venni Carmelinát!
Ne aggódj! Menj haza, és várj!
Őrizd a törököt!
Nem értem, miért küldte Amalia Sisinellát bentlakásos iskolába.
Mert jó nevelés kell neki,
és ha itthon marad, nem csinál semmit.
Nem ez az igazi ok.
Mióta az a török betoppant, a feje tetejére állt a ház.
Itt is van.
- Eszünk? - Á, maga az.
Üljön le! Mindjárt felszolgáljuk az ebédet.
Amalia még nincs itt?
- Nincs. Majd Annunziata szórakoztatja. - Micsoda szórakozás!
- Négyszemközt akarok beszélni veled. - Velem?
- Beszélni akarok veled! - Velem semmi beszélnivalója!
Nem érted? Valami fontosat kell mondanom.
Várjunk! Ez egy tisztességes ház.
Úgy viselkedik, mintha háremben lenne!
Elnézést a késésért, de a fodrászok már csak ilyenek.
- Elfecsegik az időt. - Anya, mit tettél?
Nem tetszik?
Ne is hallgasson rá!
Fantasztikusan néz ki!
Tósztot mondok a csodálatos átalakulására.
- Köszönöm! - Inna inkább mérget!
- Mi bajod? - Ne is törődjön vele!
Nem érdemli meg a kedvességét.
Tudom, ki jár a fejében.
Igen, ő jár a fejemben. Az én Ninim.
Annyira jóképű, és annyira szeretem.
Drágám, ne sírj!
Ez a mániája.
- Nicolino. - Nem ismerek semmilyen Nicolinót.
De ha Donna Amalia nem akarja...
Ne sírj! Ne ríkassa meg! Szegény lány!
Ez a lány megkeseríti az életemet.
Pedig olyan vidáman érkeztem haza. Boldogan.
Maradjon is vidám, Amalia! Gondoljon magára!
Én is magára gondolok.
Nem akarom, hogy becsukódjanak
A papírvirágok
Az igazi virágok a kertben
Neked virágoznak
A tavasz
Itt a tavasz
Lilában játszanak a fák
A madárka azt csicsergi
Hogy most tanult meg repülni
Évek múlnak
Repülnek az évszakok
Változnak a dalok
De te mindig ugyanaz maradsz
Nekem mindig szép vagy
Mert szeretlek
Szomorú a világ, ha nem nevetsz
Sminkeld ki magad!
Fésüld meg hajad!
Tegyél fel egy brosst!
Gyere ide hozzám!
Ez a tükör
Szerelmi csodákra képes
Szívem remeg
Téged szeret
Szent Gennaro, segíts Gaetaninónak!
Adj neki erőt és bátorságot!
- Szerinted sikerül neki? - Nem.
- Nem? Szerintem igen. - Akkor igen.
Mindjárt jön, és azt mondja: „Repülj Carmelinához, úgy vár!”
- Repülök és megcsókolom! - Ne!
Ne? Végre!
- Na, mi van? - Beszélnem kell veled.
- Valami rossz történt? - Tulajdonképpen nem.
- Nekem nem, de neked... - Mi?
- Szalám, menj ki! - Én?
Beszélj!
Nicolino, erősnek kell lenned.
Nem engedhetem meg, hogy Carmelina hozzád menjen! Az új pozícióm tiltja.
Miféle pozíciód?
Én és Amalia szeretjük egymást, és összeházasodunk.
- Mi? - Carmelina apjaként nem tehetem.
- Gyáva áruló! Mit tettél? - Csillapodj, Nicolino!
Miért engem szidsz? Nem az én hibám, hogy szerelmes lettem.
Ha én nem házasodom, te sem!
Elviszem az igazi törököt Donna Amaliához!
- Musztafa! - Ha megtudja,
akkor te is nyakig benne ülsz.
Jó ég! Eltűnt a török!
Gaetanino! Segíts! Eltűnt a török!
Nem érdekel, én megyek. Amalia vár.
Musztafa!
Gaetano! Gaetano!
Musztafa! Musztafa!
A törököt keresi? A tetőn van.
- Musztafa! - Ez megőrült!
- Mit csinál? - Allahhoz imádkozom. Imádkozzon maga is!
Menjünk!
Pillanat! Itt lakik Giosuè felesége. A Gerace család.
- Maga azt mondta, mind meghaltak! - Később elmagyarázom. Most menjünk!
Értem már! A temetésükre megyünk.
Ismerek valakit, aki megérdemelné, hogy eltemessék.
Veled meg mi történt?
Carmelina azt hitte, öngyilkos lettél.
Jó ég, még egy török! Megszállták az országot?
Majd később elmondom. Carmelina itthon van?
- Éppen mos. - Egyedül?
Igen, egyedül. Amalia Törökországban kalandozik.
Magammal viszem! Megszöktetem!
- Addig vigyázzon erre! - Nem! Félek tőle.
Nagyon jó ember! Mindjárt jövök.
- Maga is jön a temetésre? - Temetésre?
- Milyen temetésre? - Hogy lehet ilyen buta?
- Nem, maga a buta. - Én?
Igen, maga!
Carmelina!
Carmelina, én vagyok!
Nicolino! Honnan tudtad, hogy itt vagyok és egyedül?
Folyton csak rád gondolok.
Tényleg egyedül vagy?
Igen, anya lent van.
El sem hiszem.
Kettesben vagyunk.
- Most először. - Igen, de miért?
- Segíthetek? - Köszönöm!
Carmelina! Carmelina!
Nem látlak, de érezlek.
Átmenjek a másik oldalra?
Nem felelsz?
- Carmelina! - Mit akarsz?
- Közelebb ne gyere! - Pedig közelebb fogok menni.
El sem vagyunk jegyezve.
Carmelina, mi van kettőnkkel? Tudnom kell.
Havonta eljegyezzük egymást. Egy nem létező gyerek szülei vagyunk.
Szeretjük egymást, és ki sem mondhatjuk.
Végre kettesben vagyunk, és nem akarod, hogy közelebb menjek.
Közelebb megyek, Carmelina!
Nem mondasz semmit?
Óvatosan, Nicolino! Tönkretehetsz.
Akkor szaladj el!
- Igen, elszaladok. - Várj! Mondanom kell valamit.
Eddig nem voltam rá képes, és nem tudom, most menni fog-e.
- Elmondhatom, Carmelina? - Mit? Megőrültél?
Nem, de meg fogok.
Nem szaladsz el? Carmelina, nem?
De, elszaladok.
Carmelina, én... A francba, miért ilyen nehéz?
Szeretlek.
Nicolino, nem hallottam.
Szeretlek.
Szeretlek!
Hallod, milyen szép?
Szeretlek!
Nincs itt senki?
Szeretlek!
Carmelina, őrült vagyok?
Nicolino, én vagyok őrült!
Szeretlek.
Hallottad ezt? Már megint te?
Azt mondta, nem akarja beszennyezni velem a kezét.
Nem is fogom.
Musztafa, dobd le ezt az embert a lépcsőn!
Gaetano, ne csinálj semmit! Lent van az igazi török.
- Akcióra készen. - Mit beszélsz?
- Ismeritek egymást? - Lehetséges.
A tengeren sok emberrel találkoztam.
Miről beszélsz! Még úszni sem tudsz.
Nem is tengerész.
Én küldtem ide, hogy segítsen nekem.
Azért kényszerültem erre, mert nem találkozhattam Carmelinával.
- Akkor ki maga? - Majd én megmondom.
Gazember, aki elárulja a barátját pár finom falatért!
Apa barátja, az egyetlen, aki túlélte.
Még Caprira se ment át soha komppal!
Apa igazi barátja lent van. Megyek, és idehívom.
- Ne csináld ezt! - Megfizetsz azért, amit velem műveltél!
- Megölik egymást. - Itt maradsz!
Most már te is tudod,
milyen szerelmesnek lenni.
Nem haltak meg.
Maga balszerencsét hoz a házra.
Sokat kell maga után tömjénezni. Hess!
Tönkretettél! Azok után, amit érted tettem!
Elküldelek egy igazi hajóra!
- Egy kórházhajóra! - Gaetano!
- Kórházba juttatlak! - Nicolino! Gaetano!
Hölgyem, jöjjön!
- Ő Gerace asszony? - Igen.
Itt van még egy török. Azt mondta, mind meghaltatok.
Ki maga?
Te felpofozol? A legjobb barátodat?
Így bánsz velem azok után, amit érted tettem?
Nicolino...
Együtt nőttünk fel.
Tudtad, hogy szerelmes vagyok!
Nem az én hibám, hogy én is szerelmes lettem!
Gaetanino!
- Te tényleg szerelmes vagy? - Igen.
Gyere ide, Gaetanino!
Gyere ide!
Nem halt meg. Él. Nem értem.
Nagyon is jól érti. Meghaltam.
Többet nem akarok hallani se Giosuèról, se törökökről, se hajókról!
Hagyjon békén!
- Többé nem fogadunk látogatókat. - Értettem.
Nem halt meg. Él!
Mindenki átvert engem, szegény törököt.
Megbüntetem a bűnöst!
Jó ég! Gaetano, Nicolino!
Most megtanuljátok, hogy velem nem lehet szórakozni!
Amalia, Carmelina, gyertek!
A török laposra veri őket.
Donna Annunziata!
A török laposra veri Gaetanót és Nicolinót!
- Mi folyik itt? - Hála az égnek! Már jön felfelé.
Nicolino?
Mit tettél vele?
Nicolino!
Nicolino! Élsz? Mit tettek veled?
Nem tudom.
Küldd el! Látni sem akarom!
- Amalia, bocsáss meg! - Végül is, szerelemből tette.
Szeretlek!
Nicolino, szeretlek!
Nicolino, döntöttem. Hadd tudja meg mindenki!
- Elszököm veled! - Ne!
Pillanat! Anyáddal jössz vagy egyedül?
Carmelina, viselkedj! Az anyád vagyok.
Gyere fel, Nicolinóval együtt!
Nicolino, engedelmeskedj! Jobban jársz.
Engedelmeskedj, Nicolino! Mindent elrendeztem kettőtök ügyében.
Amalia, egy kis türelmet!
Nicolino!
Szegény anya, talán mégsem kellene.
Tegyünk egy kísérletet!
Csinos kislány, gyere fel, mert meg akarok bocsátani!
Nicolino, gyere fel! Már megbocsátottunk.
Az apád vagyok! Összeházasodunk!
Fiatalember!
Az utcán tilos csókolózni!
- Mindent látott? - Mindent.
Akkor büntessen meg! Tegyen, amit akar!
És legyen a tanúm!
Amalia, most, hogy a gyermekeink már boldogok,
törődjünk a saját boldogságunkkal! Nekem elég sürgős.
Össze vagyok zavarodva. Hogy is mondhatnék nemet?
Musztafa, Gaetanino, csillapodjon!
Anyád beleegyezését kérted már?
Neked is van anyád?
Gyertek közelebb! Mit ácsorogtok ott?
Minek köszönhetem a látogatást?
Anya, már elmondtam.
Az esküvőnket szeretnénk megbeszélni veled.
Esküvő? Ki a vőlegény?
Én, anyám.
Anyám? Mikor szültelek?
Azért szólít anyának, mert ő a vőlegényem.
Ő a vőlegény, ezért szólít anyának.
Gyere, ülj le, és beszélj!
Menj!
Közelebb! Milyen szégyenlős!
Mint egy angyal!
Olyan kis bongyor fejű.
- Hogy hívnak? - Gaetano.
Gaetano. Szép név!
Hány éves vagy?
- Harmincnégy. - Harmincnégy? Szép kor!
- Mi a foglalkozásod? - Én...
- Köszörűs? Nem tetszik. - Dehogy!
- Vetítő. - Vetítő.
Filmvetítő.
- Film... - Moziban dolgozom.
Mióta randevúztok?
- Már vagy húsz napja. - Húsz napja?
Mint a macskák? És szerinted ez szerelem?
- Szörnyűség! - Szeretem, anya!
Anya, anya!
Anyám első anyjának az anyjának az anyja
azt mondta, kiismerni egy férfit annyi időbe telik,
míg elhasználsz hét hordó sót.
Előbb alaposan meg kell ismernetek egymást.
Ahhoz idő kell. Az ítélet: Három év.
És igen!
Te, a mamád és én Sétálgatunk a Via Toledón
Mi elöl, a mamád mögöttünk
Te, a mamád és én Bajban vagyok én
Te, a mamád és én Miért csinálom ezt?
Te, a mamád és én Mit követtem el?
Te, a mamád és én
VÉGE
A feliratot fordította: Klein Mária