OVAJ FILM TEMELJI SE NA ISTINITIM DOGAĐAJIMA
'NDRANGHETA JE JEDINA KRIMINALNA ORGANIZACIJA
PRISUTNA NA SVIH PET KONTINENATA.
PRIHOD IM JE 53 MILIJARDE EURA GODIŠNJE.
TEMELJ NJIHOVE STRUKTURE JE OBITELJ,
A MOĆ SE UVIJEK PRENOSI S OCA NA SINA.
VILLA SAN GIOVANNI, MESINSKI TJESNAC 24,12.2006.
Trajekt za Messinu napušta luku.
Suče.
Giovanni!
-I ti ideš na trajekt? -Ne.
Razmislio si o onome što sam rekao?
Da.
Mislim da imate pravo, ali…
Ali?
Želim neki posao daleko odavde.
Naravno.
Trajekt za Messinu napušta luku.
Slušaj, idemo u moj ured.
Naći će se nešto za tebe večeras.
Božić je, trebao bih biti s obitelji.
Imaš pravo. Onda kasnije?
-Poslije Nove godine? -Da.
To je pravi izbor.
Nemoj se brinuti ili živcirati.
Vjeruj mi.
Doviđenja.
Bok.
Trajekt odlazi.
Zar ne dolazi?
Naravno da dolazi.
Ali nije odgovorio…
Hajde, idemo. Spremna?
Ovo ćemo staviti ovdje.
Bok, Mimmo. Sve najbolje.
-Sve najbolje. -Hvala, Mimmo.
Tu smo ako treba, gospođo.
Sretan Božić.
Otvorite oči.
-Giovanni! -Giovanni!
Bojao sam se da nećeš doći.
Misliš da bih te pustio samog?
Zar bi to bilo u redu? Na Badnjak? Čekali smo te kod kuće.
Hajde, mama.
Kupovao sam darove u Reggiu.
-Za koga? -Ne za tebe.
Što ste tražili Djeda Božićnjaka?
-Konzolu. -Lutku.
Saverio.
Kako si?
Sve pet.
Hajde, idemo.
Napokon!
Ljubavi.
Tata!
Daj da te vidim.
Djevice Marijo.
Narastao si.
A ova princeza?
-Nedostajao si mi. -I ti meni.
Dajte mi poljubac.
Dođi, Domenico. Pogledaj.
Vidi.
-Antonio, dosta. -Daj, Enza.
Ovo još nisi vidio.
Evo.
Dođi mi u naručje.
Antonio, dosta je. Božić je.
I? Stavi ruku ovdje.
Prst ovdje, na okidač.
Je li napunjena?
Bojiš se?
Pucaj.
Teresa, dođi.
Pucaj.
Pucaj, Domenico.
Hajde, pucaj.
Sine moj!
-Tata… -Onda?
-Ništa.
-Jesi li dobro? -Jesam, tata.
-Sigurno? -Da.
-Dajte ruke. -Idite s tatom.
Tko zna što je ondje?
Što?
-Jaslice. -Sam sam ih napravio.
-Prekrasno. -Stvarno.
-Onda je došao Djedica. -Darovi!
Tu piše Domenico. Ovaj je moj.
Otvorite sve.
Da vidimo.
Mama, to je baš ono što sam htjela.
-Prekrasna je. -Vidiš.
Da vidimo tebe.
Konzola.
Djed Božićnjak je pogodio!
Domenico. Evo ti još jedna igra.
Ne. Igrat će kasnije, idemo jesti.
-Tata. Ne, molim te. -Sjedni, Domenico.
I ti tamo, draga.
Možda nisam dobro objasnio.
Eto ga.
Baš lijepo.
-Super je. -Zar ne?
-Fantastično. -Da počnemo s ovim?
Daj mi tanjur.
DOBRA VEČER
Giovanni, bježi!
Odlazi!
Vuci!
Vuci! Makni se odatle!
Hajde. Sranje, djeca. Pokret.
Kreni, Domenico. Vuci!
-Zatvori. -Sjedni.
Sjedaj.
-Mama, strah me. -Sve će biti u redu.
Stoj! Policija!
Lijevo, desno.
Ruke u zrak!
-Gdje je? Kamo je otišao? -Sve čisto.
Razumiješ li me? Reci gdje je nestao.
Gdje?
-Provjerite iza zidova. -Nešto je ovdje.
Van! Izlazi iz ormara.
Miči ženu i djecu! Hajde, miči ih!
Hajde! Pokret!
Pazi!
Gade!
Policajac ranjen! Gade!
Halo?
Nemoguće.
Da. Dobro, stižem.
Marco!
-Što je bilo? -Giovanni.
Giovanni?
Giovanni.
Hvala.
Suče. Jesam li vam pokvario Božić?
Nije to bitno.
U što si se uvalio?
To mi je otac.
Morao sam ga spasiti.
Nitko nije kriv.
Ja sam kriv.
Nisam te smio pustiti.
Jedina greška je što sam vas potražio.
Ne misliš to.
Boli me.
Što vi znate o meni?
Reci mi onda.
-Zaista mi želite pomoći? -Da.
Onda se ne vraćajte.
Pretraži knjige.
Provjeri ondje.
Nema ničega.
Ni ovdje.
G. Dente.
Ovo ćemo zaplijeniti.
Poručniče.
Ne! Što radite? To je naš novac. Uštedjeli smo ga.
Ako je vaš, vratit ćemo vam ga.
Enza, pusti to.
Kad odrastem, želim biti poput mame.
Neću ih pustiti unutra.
Ne brini. Kad narastem, zaštitit ću te.
KAZNENI SUD - UBOJSTVA OPTUŽENI: TRIPODI ANTONIO
KALABRIJA - ŽALBENI SUD
OTMICA U LUCI GIAO TAURO
Giovanni!
Zašto si i njih dovela?
Sjednite.
Daj da te poljubim.
Donijeli smo ti svašta što voliš.
Sjedni, Domenico.
Domenico, sjedni.
Onda?
Kako si?
Dobro sam, mama. Ne brini.
Vas dvoje ste dobri?
Kad ćeš doći kući?
Uskoro.
Mogu li ostati tu s tobom?
Ne.
Daj mi ruku, Domenico.
Domenico.
Daj mi ruku.
Daj ruku bratu.
Dobar dan.
-Drago mi je da ste došli. -Što hoćete od mene?
Samo razgovarati. Zašto ne sjednete?
Hajde, sjednite.
Možete pomoći s Giovannijem? Zato ste zvali?
Ne, gospođo. Giovanni je punoljetan.
Drugi suci će se baviti njime.
Možda možete razgovarati s njima?
Poznajete ga. On je dobar. Vas će saslušati.
Ne mogu ništa više učiniti za vašeg sina.
Što onda želite od mene?
-Prepoznajete ga? -Naravno.
To mi je muž.
Pronašli smo to u arhivi.
Imao je 16 godina kad je uhićen kao pomoćnik u otmici.
A onda…
Drugi brat, Gioacchino.
Prije nego što su ga ubili.
I on je bio ovdje.
I njihov brat Pietro, prije nego što je osuđen na doživotnu.
I unučad i sin Giovanni.
Dosta!
Svi su prošli ovuda.
Uhićeni mladi, na potjernici, ubijeni ili uhićeni stari.
Znate li što to znači?
'Ndranghetu ne biraš, nego nasljeđuješ.
Došla je do vašeg muža i nećaka.
Vaše rodbine.
Vašeg sina Giovannija.
A jednog dana će doći i do njih.
Kako se usuđujete?
Tko ste vi da mi govorite kako da odgajam djecu?
Morate ih odvesti odavde.
Čim prije i čim dalje.
Sama ću se pobrinuti za njih.
Nemamo si više što reći. Nemojte me zvati.
Domenico!
Hajde.
Domenico.
Idi po sladoled.
-Idem i ja, mama. -Ne, Teresa. Ostani sa mnom.
-Sam? -Da. Što ti može biti?
Hajde, mi te ovdje čekamo.
Domenico!
Tata!
Sjedni.
Koji sladoled želiš? Pistaciju po običaju?
Čokolada i slatko vrhnje.
Oprostite.
Otvori dlan.
-Koliko je prstiju na ruci? -Pet.
Pet? Poput nas?
A u što se pretvori ako je zatvorim?
-U šaku. -U šaku.
Snažnu i spremnu na udarac.
Znaš udarati? Da? Pokaži mi.
Hej! Što je to?
Jače!
Tako.
Ovo smo mi. Shvaćaš, Domenico?
Isti je kao tvoj, tata.
Domenico…
Sad si ti glava kuće.
Imaš mamu i sestru,
moraš se brinuti o njima.
Hoću, brinut ću se.
Da.
Znaš što to znači, Domenico?
Moraš brzo odrasti.
Možeš li brzo odrasti?
Možeš li? Da?
Pozdrav, prijatelju.
Pozdrav.
Drago mi je da si došao.
Dobro došao.
Sjedni.
Onda, Canadese? Što ima?
Nemamo više problema. Sve je spremno u Vancouveru.
Sigurno si možemo vjerovati?
U pitanju je velik novac.
Kunem se Svetim Mihaelom,
moj rođak neće prodati gram bez vašeg blagoslova.
Onda, Domenico?
Što misliš?
Razgovarao sam s ocem.
U Kanadi ćemo s obitelji poput vaše, vječito prijateljske,
utrostručiti zaradu.
Svima će biti dobro.
Bravo.
Ovo je za tebe. Od tvog oca.
-Hvala. -Ništa.
Cijeli dan zovem Teresu, ne javlja se.
-Sestra ti je čudna. -Takva je.
Vidjet ćeš? Kad se oženite, sredit će se ona.
-Daj da ti to ponesem. -Neka, ja ću.
Idemo, Mirko.
POLICIJA
Stani! Silazi.
Ruke u zrak!
Dolje glava.
POLICIJA
Reći ću ti nešto.
Idemo svi skupa?
Teresa! To je Domenico!
Što radiš?
Što je bilo?
-Domenico, što je bilo? -Ništa, odlazi.
Teresa, idi kući.
Teresa.
-Teresa. -Kamo ćeš?
Dođi, Teresa.
Dobar dan.
-Gospodine. -Dobar dan.
Sjedni ovdje.
Ovdje, pored mene.
Tako.
Predsjedniče, želimo da ukinu mjere opreza.
To je zaista previše.
Sjećam te se.
Upoznali smo se, ali si još bio dijete.
Nemam veze s tom torbom.
Odakle ti?
Mirko i ja smo se vozili.
Pronašli smo je na tlu i nosili smo je policiji.
A kad je policija došla tebi, nisi im više vjerovao.
Tako je.
Uvijek ste tako sumnjičavi.
Kad nas ganjate dok se ne prepadnemo.
Dođi, pokazat ću ti nešto.
Napravio sam ovo prije deset godina.
To su fotografije koje ste pokazali mojoj majci.
Sjećam ih se.
A ovo je nova.
Tvoja.
Predsjedniče, još niste donijeli presudu.
Ako pogledate ostale obitelji, sve je isto.
Djedovi, očevi, sinovi. Svi prođu ovuda.
Znate što to znači?
Nitko od vas ništa ne odlučuje.
Čak ni ti.
Ovdje se praviš opasan,
ali vani drugi donose odluke za tebe.
Nisi slobodan.
Predsjedniče.
Ako me morate osuditi, samo dajte.
Ali ne držite prodike.
Za to mogu u crkvu, njihove su bolje.
Giovanni.
Suče.
Sjećaš me se?
Isti ste, samo s pokojom sijedom.
Dobar je posao biti sudac.
Što da radim? Odem kao prošli put ili ćemo razgovarati?
Ovisi što želite.
Trebam savjet. Sjedni.
Oko mog sljedećeg slučaja.
Ima 17 godina,
otac mu je u bijegu od njegove treće.
Ujaka su mu ubili kad je imao jednu.
Tri rođaka su mu u zatvoru,
a četvrti je ubijen, dok je još bio dječak.
Brat mu je u zatvoru već deset godina, a ostalo mu je osam.
Što je Domenico napravio?
Ništa previše. Još?
Ali iako je još dječak,
njegov je red da preuzme upravljanje obitelji.
Što hoćete od mene?
Razgovaraj s njim.
Reci mu istinu.
Došao si meni prije deset godina
i skoro si otišao.
Skoro?
Suče, drukčije to pamtimo.
Trebao bih ići. Pozorniče.
Giovanni.
Giovanni, zašto?
-On ti je brat. -Pozorniče.
Želiš da završi kao ti?
Pozorniče!
Giovanni!
Moraš razumjeti što ti govorim, Domenico.
Postoji zakon,
to su suci i policija.
A tu je i obitelj.
-Shvaćaš? Domenico? Shvaćaš? -Da, tata.
Obitelj se nikad ne uzda u zakon.
Obitelj uzima zakon u svoje ruke.
Marco.
Dva sata su. Dođeš u krevet?
Želiš li Domenica Tripodija odvojiti od obitelji?
Slušaj…
Kad ti učitelj priča o mafiji ili 'ndrangheti,
nemoj ga slušati, ja ću ti reći što je obitelj.
Ako ti netko naudi,
ja neću ići policiji i reći im da ti se nešto dogodilo.
Ne! Naći ću ih i ubiti svojim rukama.
Domenico i njegov otac su snimljeni 2006.
Grozno.
To je tipičan odgoj u 'ndrangheti.
Odvajali smo djecu od nasilnih roditelja ovisnika
kako bismo im pružili druge mogućnosti.
Zašto nismo to napravili s ovom djecom?
Ne možemo ih osuditi na život pun boli.
Imaš pravo.
Ali bolno je kad dječaka otrgneš od svega što voli.
To je sve što ima.
-Tu smo mi. -Tko?
Mi. Država.
Imaš li obitelj koja bi ih usvojila?
Reci mi kako ti sam planiraš?
poraziti mržnju koja se nakuplja generacijama.
Pa…
Kažeš da opet moram samo gledati?
Samo kažem da si ti sam, a posla ima previše.
I preumoran si za to.
Idemo u krevet. Hajde.
Evo me.
Predsjedniče.
Zar ne idete kući večeras?
-Ne, ne još? Laku noć. -Laku noć.
URED TUŽITELJA
PROGLAS
MINISTARSTVO PRAVOSUĐA ODJEL ZA MALOLJETNIKE
Kalabrijski sud za maloljetnike,
prema članku 530 kaznenog zakona,
proglašava da je optuženi Tripodi Domenico oslobođen svih optužbi.
I da nije počinio zlodjelo.
Budući da je maloljetnik u pitanju
pokazao znakove lošeg izbora i vladanja
koji su kulminirali prethodnim optužbama,
a čini se da njegova majka ne može kontrolirati te opasnosti,
što se vidi po sudbini drugog sina…
Svi prijašnji izvještaji i iskustvo njegovog brata
navode sud na zaključak kako je potrebno
povjeriti pojedinca socijalnoj službi.
Smjestiti ga u neku regiju izvan Kalabrije
dok ne napuni 18 godina.
Zar to možete napraviti? Ne!
Ne možete!
Ne možete, ja sam mu majka! Kako nisam sposobna?
Odvjetniče!
Onda, gospodine? Onda?
-Što je ovo? -Ne znam.
Što je bilo?
Dajte da proučim sve. Žalit ćemo se.
Žaliti? Smjesta moram razgovarati sa sucem.
-Idemo sad. -Bez brige, mama je tu.
-Dajte da prođem. -Ne možete.
Ja sam mu majka, trebam suca.
-Mama! -Gospođo.
Pronaći ćemo rješenje.
Ne mogu to učiniti, zar ne?
Kako se usuđujete?
Tko ste vi da mi oduzmete sina?
Gospođo, ja sam samo sudac. Vjerujem u zakon.
Nisam znala da zakon nalaže da se nevinog dječaka
odvoji od majke.
To nije napad na vas nego zaštita za vašeg sina.
Samo želim da Domenico ima život.
Bolji od dosadašnjeg.
Želite nas uništiti!
Nećete!
Zagorčat ćemo vam život!
Idemo sad.
Samo čekajte.
Nije ovo gotovo, predsjedniče. Idemo i na vrhovni sud.
To je vaše pravo.
Domenico, dođi.
Domenico.
Je li sve u redu?
Kako bi bilo?
Taj usrani sudac.
Trebamo ubiti gada.
Što znači izvan Kalabrije?
Barem ne ideš u zatvor kao Giovanni.
Koji vrag? Zatvor znači poštovanje.
Ali ovako se barem možemo vidjeti i razgovarati.
Razgovarati.
Nije li to sjajno?
Domenico, ne budi takav.
Ne govori mi što da radim.
Nisam ti sin, zato začepi.
Teresa.
Hoćeš li mi pomoći? Postavi stol.
Hajde. Pričaju na kiši.
-Bok. -Gaetano.
Idemo prošetati, ovdje nema zraka.
Sad ćeš vidjeti.
Evo.
„Antimafija i progon djece.“
„Je li u redu da oduzimaju djecu majkama iz mafije?“
Ovaj mi je najdraži.
„Ne postoji deportacija koja donosi dobro.“
Marco, te mjere su ludost. Znaš to, zar ne?
Čak te i novine sa sjevera napadaju.
Imam svu potporu pravnog sustava.
Drugi članak talijanskog ustava
i njujorška konvencija o pravima djeteta.
Jasno.
Ovo je obala Kalabrije, a ne Manhattan.
Nema novca, ljudi, iskustva.
Dokle god su ta djeca u Kalabriji, neće biti sigurna.
Obitelji su njihova propast.
Obitelji su naša propast.
Kasno je, idem na posao.
Vidimo se.
Marco!
Radimo skupa već 20 godina.
Znaš da mi je stalo do tebe.
Ne želim ići na tvoj pogreb.
OPTUŽENI UHIĆEN ZBOG POSJEDOVANJA ORUŽJA
KALABRIJSKI TRIBUNAL
Ovo je Domenico.
A ovo njegova obitelj.
UPUCAN PO NOĆI GIOACCHINO TRIPODI
OTMICA U LUCI GIOIA TAURO
Ljudima ovo nikad ne dosadi.
Još uvijek je tu?
Što misliš?
Nakon dana provedenih tražeći obitelj u Messini,
zar da odustanem?
Moram te tražiti još jedno čudo.
Dobra si socijalna radnica,
ali trebat ćemo i psihologa.
Nemamo ga čime platiti.
Zato sam te tražio čudo.
-Zar ne kucaš? -Ne u svojoj kući.
Pomozi mami s ručkom.
Dovršim poglavlje pa dođem.
Što izvodiš? Uvijek si u knjigama.
Izađi malo van s Gaetanom.
Što sam rekao?
Imaš nešto prigovoriti?
Onda?
Vjenčanje…
Što je bliže, to me više strah.
Strah? Tebe?
Nisam sigurna želim li to.
Dali smo riječ. Ne možeš se predomisliti.
-Jesmo li? Tko to? -Tata i ja.
-Vi ćete se udati za Gaetana? -Odgovori.
Već imamo puno problema, Teresa.
Ne trebamo tvoje.
Ha?
Zdravo, Maria.
-Hvala, Rosa. -Dobar dan.
-Dobar dan, gospodine.
-Dobar dan. -Dan.
Ovo je Enrico, psiholog.
Jako je dobar i rado će pomoći besplatno.
Rado.
-Hvala. -Ništa.
Kolike ću ponude za posao dobiti nakon ovoga.
Sjednite, molim.
A obitelj udomitelja? Niste li trebali s njima doći?
Nisu više dostupni.
Sad mi kažeš.
Upravo smo čuli.
Odbili su, nisu više za to.
Pronaći ćemo druge.
Već sam pokušala, nemamo koga.
Ali postoji zajednica koja će primiti Domenica.
Bio bi s drugim dječacima.
Ne.
Domenicu treba obitelj.
Nema je, gospodine.
Dobro, mi ćemo biti obitelj.
Da, još prekovremenih.
Po običaju.
Mislite da neće ići?
U redu, odustajemo od Domenica i idemo na drugi slučaj.
-Pričekat ćemo. -Ne.
Ne možemo.
Tako je bilo s Giovannijem i još žalim za time.
Moramo dalje.
Svih ovih godina shvatio sam jedno.
Usprkos milijunima u banci, skupim autima,
'ndrangheta je loš život.
Za svakoga. Dječake, djevojčice, a čak i šefove.
Pokazat ćemo im da je moguće imati bolji život.
Vidjet će da mogu biti slobodni i Domenico će nas slijediti.
Zna li on da je nesretan?
Ne.
Ne još.
Što znači ovaj e-mail? Nemoguće.
Odjednom su svi socijalni radnici u regiji bolesni.
Predsjedniče, boje se.
Nitko ne želi Domenica u svom domu. Što da radimo?
Što da radimo? Znam ja što ćemo.
Policija!
Policija, bježite!
Policija!
Dobar dan. Policija.
Što radite ovdje? Sad ste došli?
Idemo Domenico, spremi stvari.
Budi miran i napravi što ti kažu.
-Idemo. -Domenico.
-Sramota. -Tri auta, jedan dječak.
Sramota.
BLAGOSLOV ZA VAS I VAŠ GRAD
Stigli smo. Eno Messine.
Da, u redu. Dobro.
Dobro došao.
Domenicovi dokumenti.
Hoćemo li ući?
Ovo je Sebastian.
Bok.
Ovo je Ciro.
Ovo je kuhinja.
A ovdje ručamo, to su zajedničke prostorije.
Ono su Mahmud i Cristian, poslije ćeš ih upoznati.
Idemo u tvoju sobu.
Ovo je tvoj krevet.
Nema jednokrevetnih soba?
Mislimo da bi u početku trebao biti s drugim dečkima.
Poslije ćeš se raspakirati. Dođi da popričamo.
Što hoćete od mene?
Budući da nisi ručao, donijela sam ti ovo.
Tako kupujete dobro ponašanje. Slatkišima.
Ne, ništa ne kupujemo.
Samo odgovori iskreno na jedno pitanje.
Što želiš raditi?
Ići kući.
Znaš da sad ne možeš. Možda uskoro.
Da vidimo čime ćeš se baviti ovdje.
Škola ili sport.
Možda te Enrico jednog dana odvede na izlet na obalu.
Sam odlučuješ što ćeš.
Želim biti sam.
Ne znam što da radim, dragi.
Sama sam, Antonio.
Prvo Giovanni, sad Domenico.
Domenico je muškarac.
Zna da mora raditi što mu se kaže.
Samo ćemo ga ostaviti?
-Što je sa sucem? -Sudac.
Riješit ću to, ali Domenico se ne smije zajebavati.
Što bolji bude, prije će se vratiti.
Mora dobiti dozvolu.
Moram pričati s njim.
Da zna da smo ovdje i skupa.
-Shvaćaš, Enza? -Da.
A ti?
Nećeš pozdraviti?
Ni poljubac za oca? Ništa?
Tko si ti?
Najljepša od svih?
Pripreme za vjenčanje idu dobro?
Tata.
Što je bilo, draga?
Ništa.
Volim te, tata.
Vrijeme ide.
Sad kad nema Domenica, vjenčanje je još važnije.
Shvaćaš, Teresa?
Da?
Da ili ne?
Otvori torbu.
Da imaš nešto u njoj.
Opet ćeš se smijati, tako je bolje.
-Bok, ljubavi. -Bok, Antonio.
Bok.
Ti si novi?
-Mahmud. -Domenico.
Cristian.
-Kako si završio ovdje? -Bio sam pod stresom.
-Ali nisi sa Sicilije. -I?
Polako, samo kažem.
Nemoj.
Ništa nemoj reći.
Imaš puno odjeće.
Rekao sam da ne volim zabadala.
Pusti ga.
Dobro je prošlo.
Tvoj otac će se pobrinuti za sve.
Domenico će dobiti dozvolu
i onda ćemo razmišljati samo o lijepome.
Haljina će ti biti dobra.
Vidjet ćeš, bit će super.
Mama.
Kako si znala da voliš tatu?
Kako?
Ne može se to objasniti.
Jednostavno jesam.
Bila sam mlada kad sam ga upoznala.
On je imao 19 godina i bio je muškarac. Osjećala sam se važno.
Nikog drugog nisam htjela.
I onda?
Ništa, onda si se ti rodila.
I evo nas ovdje.
-Jesi li imala život kakav si htjela? -Ima li ga itko?
Znam na što ciljaš,
ali nemam problema s tvojim ocem i ništa ne žalim.
Možemo mu biti zahvalni.
Nikad ga nije bilo, mama.
Ne sjećam se života u kojem je tata.
Ali sve je bilo u redu dok je bio tu.
Odlazak ga je pogodio više od nas.
A Giovanni? Koliko je on pogođen?
Giovannijeva priča je grozna.
Ne znam želim li obitelj ako će i mom sinu biti tako.
Gaetano je dobar, vidjet ćeš da će paziti na vas.
Što sam mogla, Teresa?
Odvesti te?
S kojim novcem?
Izvan Kalabrije smo nitko i ništa.
Kažu da ti objasnim kako sve funkcionira.
-Ne da mi se. -Meni kažeš.
-Hajde, brzo smo gotovi. -Ne razumiješ što govorim?
Da, ali kako je sad Domenico?
Prerano je da bi se znalo.
To je fini način da mi kažeš da je loše?
Agresivan je, ne jede, jedva spava.
Ne slaže se ni s kime. Ni nama ni ostalima.
Navikao je zapovijedati. Nije mu lako.
Vidim da se slažeš. Treba vremena.
Koliko?
-Misliš da smo pogriješili? -Ne.
Mislim da ne smijemo žuriti.
Da, ali ako sve pođe po zlu, reci mi i vraćam ga.
Ne želim eksperimentirati na njemu.
-Jasno? -Da.
Hej.
15 h je, idemo van?
Ne.
-Jesi li jeo? -Ne.
-Daj, ustaj. -Moram li?
Hajde, idemo.
Daj, idemo.
Imaju čak i srednju školu. Možemo je pogledati.
-Super. -Što?
-Puše travu. -Želiš ih prijaviti?
Ja da im kažem da ne smiju?
-Santino, moja riba? -Osam eura.
-Stavi mi na račun, Santino. -Kao i uvijek.
Da probam shvatiti…
Dilaš kokain i prigovaraš ljudima koji puše travu?
-Koja je poveznica? -To je posao.
-Aha, posao. -Ne shvaćaš ti to.
Slažem se.
-Dobar dan. -Dobar dan.
Nikad ne poželiš promjenu? Pogledaj uokolo.
Nije me briga. Ionako nisam iz Messine.
Naravno.
Recimo, da popraviš onu ljuljačku, nitko ne bi znao da si to ti.
Želiš osjetiti zadovoljstvo pomaganja drugima?
Kao ti sa mnom?
Ja sam tvoja ljuljačka?
Zato te ne plaćaju, voliš osjećaj koji ti to pruža.
Ne, prijatelju, nego zato što nema novca.
Uzeo bih ga da ima.
Volim čist novac, ne volim nepošteno zarađeni.
Oprosti.
Koji vrag radiš?
Samo sam ga dotaknuo, izgubio sam ravnotežu.
-Nije to ništa. -Pogledaj kako se udubilo.
Odmah ćeš mi platiti.
Ako tako misliš, daj da porazgovaramo o tome.
Zajebi to. Hoću novac, odmah.
Koliko? Imam 20.
Tristo eura.
Tristo? Nemam toliko.
Bolje otiđi.
Lud si, Domenico. Lud!
Ne možeš se tako ponašati.
Mogao je biti veći od tebe.
I naoružan. Kako to možeš znati?
Moraš poštivati pravila. Ne možeš se tako ponašati.
Moraš biti oprezan. Što radiš?
Ja ću voziti.
Hvala, Domenico.
Sigurno možeš?
Ako možeš, vozi sporo.
Ima prometa.
Polako. Domenico, polako.
Ljubavi.
Kasnim, moram ići.
-Malena? -Sve je u redu.
Pripremila sam joj voće za kad se probudi, u redu?
-Sve u redu? -Da.
-Dobro, bok. -Bok.
Bok svima!
-Možeš ići. -Dobro.
-Kako je bilo? -Super.
Super.
Domenico, sjedni.
Pripremila sam popis s prijedlozima.
Škola, kazalište, javna kuhinja, volontiranje s djecom?
-Ne možeš odabrati za mene? -Ne.
Domenico! Idi u kuhinju.
-Već je vrijeme za jelo? -Ne, za pripremu jela.
Što ja imam s tim?
Večeras je tvoj red za kuhanje.
Radimo u smjenama.
-Jeste li gladni, momci? -Jako.
Nisam jeo tri dana.
Domenico, u čemu je problem?
Misli…
Kakve misli, Domenico?
Ne razumijem zašto se brinete za mene.
Imam obitelj i sve što trebam, a vi nemate.
Siguran si?
Gdje je ta država o kojoj tupite?
Njega ne plaćaju i nije ih briga za suca.
A ti…
Ja sam jadnica koja deset godina ima isti auto.
Jasno mi je, dosta si rekao.
Možeš li doma reći sve što misliš, kao ovdje s nama?
Kakve to veze ima?
Ima, itekako. I ti to znaš.
Kad razmisliš, napiši mi što želiš raditi.
-Onda, Domenico? Dolaziš? -Hajde.
Naravno da dolazi. Svi smo gladni. Idemo u kuhinju!
Gol!
-Znaš kuhati? -Zar je teško skuhati tjesteninu?
-Stavit ću ti vodu da zakuha. -Ja ću.
-Kako ide? -Mislim da smo večeras na dijeti.
-Ja ću. -Moj je red.
Skuhat ću vam nešto.
Eto, jedite.
Ovo je najbolja večera otkako sam u Italiji.
-A došao si prije tjedan dana. -I manje od toga.
Ako želiš, sljedeći put te naučim kuhati.
Ti? Do jučer si nas trovao.
Bilo je ukusno.
Onda, sutra ja kuham?
Domenico. Dođi na tren.
-Uzmi ovo. -Daj mi malo.
Bok, Domenico.
Što hoćete?
Vidim da se udomaćuješ.
Jedva čekam otići, kao i prvi dan.
Nisam došao s dobrim vijestima.
Giovanni nije dobro.
Što je bilo?
Vode ga u bolnicu.
Pokušao se ubiti.
Slušaj…
Zašto ga ne posjetiš?
Pustit ćete me k njemu?
Ako želiš.
Da, naravno.
-Čekam te ovdje. -U redu.
ODJEL ZA TRANSFUZIJU
LABORATORIJ ZA ANALIZU
Giovanni…
Domenico.
Što si napravio?
Ništa.
Nisam se htio ubiti, samo promijeniti okolinu.
Ovo je jedini način ako si ondje unutra.
Ostalo ti je samo šest godina.
-Nije to puno. -Šest godina.
Hajde ti.
Imaš pravo. Oprosti.
Kako je u Messini?
Dobro.
Giovanni, što da radim?
Što god želiš, Domenico.
Ali tata te treba.
Nije li dosta to što te tražio?
Koji vrag?
Nikad me ništa nije tražio.
Zar su ti isprali mozak?
Pogledaj me u oči.
Voliš li tatu?
Voli li on nas?
Oprosti.
Idi sad, Domenico.
Idi.
Ne želim se naviknuti na tebe.
Hoćeš ih?
Ne.
Misliš da si jači od mene?
Domenico.
Poslušaj ovo.
Ljudi!
Gledajte što ima.
Kvragu, Domenico! Što će ti to?
-Što te briga? -Smiri se.
Prestani.
Smiri se!
Mir!
Mogu li znati što se dogodilo?
Ne boj se pričati.
Možeš, ustvari moraš, reći sve.
A vi meni?
Govorite mi sve?
Što ti ne govorimo?
Da sam vam trofej, suče.
Ako vam se obratim, to će dobro izgledati za vas.
Mislite da ste drukčiji od mojih, ali isti ste.
Iskorištavate me.
Zato se trpaš drogom?
Potajno?
Ne.
I prije sam ih uzimao, svi moji to rade.
Doušnici vam to nisu javili?
To nam pomaže da preživimo.
U našem domu se ne spava kao drugdje.
Nekome se sprdne da napravi raciju
i odjednom smo svi na nogama u 3 h.
U kući ništa ne raspravljamo jer je sve ozvučeno.
Na telefon nikad ne plačeš jer uvijek neki policajac sluša.
A ako razgovaraš s tatom, moraš ga zvati drugim imenom.
Ne možeš ga zvati „tata“.
Inače će ga uhititi i ti ćeš biti kriv.
Iako sam imao samo pet godina.
-Možemo gore? -Samo dajte.
Nije to trebao učiniti, pobrinut ćemo se za to. Idite sad.
Nije mu dobro.
Nikad ga nisam vidio takvog.
Možda smo morali čekati kako si i rekla.
Ne, počinje osjećati sve.
Bijes, strah, tugu. Kako ste i htjeli.
Prihvaća pravo da bude u krivu,
a tako raste kao i ostali.
Ustvari je to uspjeh.
Misliš da smo na drugom planetu?
Možda malo, ali to je u redu. Idemo dalje.
Hajde, idemo.
Hajde.
Domenico, idemo.
-Ne, ne… -Dečki.
-Idemo kući, dosta je. -Ne.
-Idemo se okupati. -Lud si.
-Hajde! -Lud.
-Tako je hladno! -Dobit će upalu pluća.
Jako je hladno!
-Umrijet ćeš. -Škola je ionako sranje.
Dođi, Domenico!
Domenico, dođi se okupati. Hajde.
Silazi, more je baš super.
Hajde, uskoči!
Dođi u more.
Dođi, Domenico. Nije hladno.
Hajde, Domenico!
Hajde više.
UČITI
Pronađimo odmah dobru školu.
Zar ne mogu učiti kod kuće?
Ne želiš upoznati nove ljude?
Zašto? Uskoro ću napuniti 18 i odlazim.
Kako znaš? Možda upoznaš nove ljude i predomisliš se.
Doktorice.
Moja je majka sama. Što god se meni dogodi, idem kući.
Dobro. Onda ćemo reći da je učenje od kuće jako dosadno.
Naći ćemo ti razred.
Hoće li moji kolege znati tko sam?
Ovdje si samo Domenico.
Ako želiš biti tih, veseo, glasan, povučen, marljiv…
Sam odluči.
Slobodan si izabrati i promijeniti se
ako želiš da stvari budu drukčije.
Idemo jesti!
Hajde, miči mi se s mjesta.
Pusti me da jedem.
Hajde.
Idemo jesti.
-Uzmi tjestenine. -Tko će tjestenine?
Dobro je.
Oprostite. Živi li ovdje obitelj Tripoli?
Izvolite.
-Sjednite. -Hvala.
Nadam se da vas ne ometam.
Nipošto.
Samo ne shvaćam što želite od nas.
Domenico će uskoro napuniti 18 i otići iz Messine.
Kako ćete mu pomoći?
Domenico je uvijek radio što je htio. Tako će i dalje.
Njegov izbor.
Domenicov ili vašeg muža?
Majka ste mu, volite se. Domenico vas sluša.
Mora znati da nije sam, da ste uz njega.
Znate da, ako ostane ovdje, vaš će sin završiti kao Giovanni?
Ili vaš muž.
Dosta je bilo.
I ja sam majka.
Mislite da mi je lako doći ovdje i reći sve ovo?
Mislite da ne znam kako se osjećate?
Ali ja mislim i na Domenica.
Sve u redu?
Da.
Je, Gaetano.
Napraviš mi kavu?
Hoće li gospođa još ostati?
-Baš odlazim. -Ispratit ću vas.
-Doviđenja. -Pozdrav.
Onda?
-Kava? -Ti je napravi.
Nije vrijeme za igrice. Imamo problem.
Veliki problem.
-Miči se. -Čekaj malo.
-Trebam ga. -Pusti da…
-Koji vrag hoćeš? -Pusti ga.
DESETERO UHIĆENIH ZA KRIJUMČARENJE DROGE I ORUŽJA
-Maria. -Bok, Domenico.
Baka je bolesna.
Nikad te nisam ništa tražio, ali moram kući.
Možeš nabaviti potvrdu?
Da, dat ću ti liječničku.
-Dobro, ali vrati se večeras. -Savršeno. Bok.
Domenico.
Idemo odmah.
-Hoćemo li stati u kući? -Nema vremena.
Što je toliko trajalo?
-Odmah sam došao. -Oprosti, ali ovdje je kaos.
Tata?
Siguran, pod zemljom.
Neće dugo izdržati bez zaštite.
Hajde, idemo.
Sestra ti je uvijek nervozna.
Smirit će se uskoro kad diplomira.
Zašto se mučiš s knjigama kad se udaješ?
Tata.
Dođite. Pazi glavu.
Idite ondje.
Hoćete kavu?
Više ne mogu ponuditi.
Nemamo puno vremena, bolje da ga iskoristimo.
Domenico, moraš u Kalabriju s Gaetanom.
U luci je mali bar, ondje te čeka Canadese.
U toaletu je dar za nas. Uzmi ga i donesi ovamo.
Ali moram se vratiti u Messinu.
I hoćeš.
Ali sutra.
Razgovarao sam s odvjetnikom, sve će riješiti.
Danas moraš misliti na obitelj.
Što je, Domenico? Je li ti još stalo do nas?
Jest.
Ne može to netko drugi?
Domenico…
Postoje trenuci kad nešto samo mi možemo obaviti.
Zaboravio si dan kad su uhitili Giovannija?
Brat ti je još ondje.
Imamo blokirane račune, zaplijenjene stanove.
Jedna greška i sve gubimo, shvaćaš?
U redu.
U redu, da.
Kako napreduje svadba?
-Sve je spremno. -Hvala nebesima.
Pomoći ću ti, tata.
Ne, pusti.
Pusti.
Djeco moja…
Narasli ste.
Vi ste budućnost.
Ali ja, ovdje na ovoj planini,
ja sam prošlost.
Ali ipak sam ovdje. Vidite?
Neću vas napustiti.
Pazit ću na vas.
-Domenico. -Što se dogodilo?
-Jesi li dobro? -Jesam.
Ja ne želim živjeti kao mama, a ti ne želiš živjeti kao tata.
Idemo.
Zajedno ćemo pobjeći.
Ne možemo ništa, ne budi luda.
Ne možemo.
Tako si mršav. Hrane li te na Siciliji?
I previše.
Kako je prošlo s tatom?
Dobro.
Sigurno?
Bio je umoran, ali sad ćemo sve riješiti.
Bez brige.
Mama!
Mama.
Znaš li što ga je tata tražio?
Tiho.
-To je sve što možeš učiniti za njega? -Moram misliti na sve.
Tu je Domenico, ali tu su i tvoj otac i Giovanni.
A što će oni dobiti ako i Domenico završi u zatvoru?
-Zašto to govoriš? -Jer sve uvijek tako završi.
Ali Domenico je dobro.
Ako ga tata šalje, znači da je sigurno.
Što ti znaš o tome?
Domenico…
Broj koji ste birali…
Trajekt za Messinu napušta luku.
ENRICO: ODGOVORI, MOLIM TE!
Stavi ruku ovdje.
Halo?
Što?
Kako to misliš, nestao je?
PRIVATNO
Što radiš, Teresa?
Bojiš li me se?
Bojiš se svoje majke?
Je li gotovo?
Pustit ćeš me na miru?
Otiđimo zajedno.
Dođi sa mnom.
Kamo? Kamo želiš ići?
Tko će te prihvatiti? Sudac?
Mi nismo oni koji pucaju
i nije nam žao onih koje uhite.
Čemu služimo?
Uzmi ovo.
Neću.
Ne budi blesava.
Mama.
Volim tatu.
Znam.
Osoba koju ste nazvali…
Što da radimo, suče? Idemo kući?
Skoro je 2 h.
Pričekat ćemo još malo.
OTOK SUNCA
Reci nam barem da si dobro.
Ne. Nisam.
Bio sam jak, a sad sam slab.
Znao sam što treba učiniti, a sad samo sumnjam.
Nisam se mogao smijati, a sad samo želim plakati.
Sviđao sam se sam sebi,
a sad se ne prepoznajem.
Ali sad si slobodan. Napokon možeš birati.
Onda želim ići, suče.
Daleko od Kalabrije.
Želim nestati.
Ići gdje me nitko neće tražiti.
Ni moj otac ni vi.
Hoćete mi pomoći?
Da.
-Naravno. -Da, Domenico.
Smršavio si.
Moraš jesti.
Ostavila sam ti lazanje i kolač. Pojedi ih dok ne propadnu.
-Jasno? -Mama.
Da.
Zašto toliko kuhaš?
Što drugo da radim?
Zaokupljuje me to. Što se više krećem, manje mislim.
Možeš imati novi život.
Moj život je s tobom i tatom.
Nema ništa drugo za mene.
Mama.
Imaš još dvoje djece.
Ostat ću sve dok si ti ovdje.
Zar Maria nije došla?
Zaglavila je negdje. Ispričava se i pozdravlja.
Dobro. Sretan put.
Suče.
Domenico?
Što radiš? Odlaziš bez pozdrava?
Domenico odlazi. Dođi.
-Imam još dva sata. -Idemo jesti.
-U redu. -Ne možemo se zabaviti?
Idemo jesti.
Stigla je. Evo karte.
Stavi je ovdje.
Prvi peron. Sretan put.
Ne, ne volim rastanke. Rastuže me.
-Prvi peron. -Tako je.
Hajde, idi.
Domenico!
OBITELJ BARILLA
KALABRIJSKI ŽALBENI SUD
SUDAC LO BIANCO, OPTUŽENI GIUSEPPE BARILLA
-Dobar dan. -Dobar dan.
-Jeste li vi sudac Lo Bianco? -Jesam.
Sjednite.
Je li istina to što pišu?
Mičem ljude iz Kalabrije, ali ih ne deportiram.
A što ako su djeca mala i majka želi s njima?
Pronađemo rješenje.
Sjednite.
OD 2012. MALOLJETNIČKI SUD U KALABRIJI PRESELIO JE 40 OSOBA
KOJE SU TREBALE ZAVRŠITI U 'NDRANGHETI.
VRATILI SU SE ŠKOLI, IZLASCIMA I SANJARENJU
KAO I OSTALI NJIHOVI VRŠNJACI, S PRAVOM IZBORA.
SUDAC I SURADNICI VIŠE NISU SAMI.
UDRUGA LIBERA, MINISTARSTVO SUDSTVA I UNUTARNJIH POSLOVA,
ODJEL ZA JEDNAKOST PRILIKA,
URED ZA SUZBIJANJE MAFIJE I EPISKOPALNA KONFERENCIJA SURAĐUJU S NJIMA.
MNOGE MAJKE ODLUČE SLIJEDITI SINOVE.
Prijevod titlova: Dino Grubišić