FILMEN ER BASERET PÅ EN SAND HISTORIE
DEN ENESTE KRIMINELLE ORGANISATION PÅ FEM KONTINENTER ER 'NDRANGHETA
MED EN INDTÆGT PÅ 53 MILLIARDER EURO OM ÅRET
FAMILIEN ER HJERTET I DERES KRIMINELLE STRUKTUR
OG MAGTEN GÅR ALTID I ARV FRA FAR TIL SØN
VILLA SAN GIOVANNI DEN 24. DECEMBER 2006
Færgen til Messina forlader havnen.
Dommer.
Giovanni.
-Skal du også med færgen? -Nej.
Har du tænkt over, hvad jeg sagde?
Ja.
Du har nok ret, men…
Men?
Jeg vil have et job langt væk herfra.
Klart.
Færgen til Messina forlader havnen.
Lad os gå ind på mit kontor.
Jeg kan skaffe dig noget i aften.
Det er jul. Jeg bør være sammen med min familie.
Du har ret. Senere så?
-Efter nytår? -Ja.
Du træffer det rigtige valg.
Du skal ikke være bekymret eller urolig.
Stol på mig.
Farvel.
Færgen sejler.
Kommer han ikke?
Selvfølgelig gør han det.
Men han tog den ikke.
Kom så! Klar?
Vi sætter den her.
Hej, Mimmo. De bedste ønsker.
-De bedste ønsker, frue. -Tak, Mimmo.
Alt for Dem, frue.
Glædelig jul.
Hold øjnene åbne.
-Giovanni. -Giovanni.
Jeg var bange for, du ikke kom.
Troede du, jeg ville lade jer være alene?
Er det rigtigt? Juleaften?
Vi ventede på dig derhjemme.
Kom nu, mor.
Jeg var på Reggio for at hente de sidste gaver.
-Til hvem? -Ikke dig.
Hvad bad du julemanden om?
-En konsol. -En dukke.
Saverio.
Går det godt?
Alt er okay.
Kom, lad os gå.
Hvor er det længe siden!
Min kære.
Far!
Lad mig se dig.
Hold da op.
Du er vokset.
Og prinsessen?
-Jeg har savnet dig. -Også jeg.
Dæk mig med kys.
Kom, Domenico. Se.
Se.
-Antonio, stop! -Enza! Kom nu.
Du har aldrig set det her.
Her.
Kom her.
Antonio, det er nok. Det er jul.
Og? Læg din hånd her.
Din finger på aftrækkeren.
Er den ladt?
Er du bange?
Vent.
Teresa, kom her.
Vent.
Skyd, Domenico.
Skyd, kom nu!
Min søn!
-Far. -Nå?
-Hvad er der? -Ikke noget.
-Er du okay? -Ja, far.
-Er du sikker? -Ja.
-Ræk mig dine hænder. -Gå med far.
Og hvem ved, hvad der er?
Hvad? Hvad?
-Krybben. -Jeg har lavet det.
-Smukt. -Virkelig.
-Julemanden fandt dig. -Gaverne! Domenico.
Der står Domenico. Det er min.
Åbn dem alle sammen.
Lad os se.
Det er lige, hvad jeg ønskede mig.
-Den er smuk. -Se?
Og dig, lad os se.
Konsollen!
Julemanden gættede det, han er god.
Domenico. Og her er en til til dig.
Nej. I leger senere, nu spiser I.
-Far, kom nu! -Domenico, sæt dig der.
Og du der, kære.
Måske forklarede jeg det ikke.
Værsgo!
Hvor dejligt.
-Det er godt. -Er det?
-Det er fantastisk. -Skal vi starte med den her?
Giv mig din tallerken.
GODAFTEN
Giovanni, skynd dig væk.
Ud herfra.
Træk!
Træk! Ud herfra!
Flyt dig. Pis, børnene! Flyt dig!
Domenico, væk! Træk!
-Tæt på. -Sæt dig!
Sæt dig.
-Mor, jeg er bange. -Det skal nok gå.
Stop. Carabinieri.
Til venstre! Kom så!
Hænderne op!
-Hvor er han? Hvor blev han af? -Fri bane!
Forstår du det? Sig, hvor han tog hen!
Hvor?
-Tjek bag væggene! -Der er noget her!
Ud. Kom ud af det skab! Kom så!
Flyt barnet og kvinden! Flyt barnet.
Af sted!
Pas på!
Dit svin!
Mand nede! Svin!
Hallo?
Det er umuligt.
Ja. Okay, jeg kommer.
Marco.
-Hvad sker der? -Giovanni.
Giovanni.
Tak.
Dommer. Ødelagde jeg din jul?
Glem det.
Hvad har du lavet?
Det er min far.
Jeg måtte redde ham.
Det er ingens skyld.
Det er min skyld. Jeg skulle ikke have ladet dig gå.
Min eneste fejl var at opsøge dig.
Det tror jeg ikke på.
Det gør ondt.
Hvad ved du om mit liv?
Så forklar mig det.
-Vil du virkelig hjælpe mig? -Ja.
Så kom ikke tilbage.
Søg blandt bøgerne.
Tjek der.
Her er intet.
Heller ikke her.
Hr. Dente.
Vi konfiskerer dem.
Løjtnant.
Nej! Hvad laver du? Vores penge. Vi har sparet op.
Hvis det er Deres, får De dem tilbage.
Enza, lad være.
Når jeg bliver stor, vil jeg ikke være som mor.
Jeg lukker dem ikke ind.
Bare rolig. Når jeg er voksen, vil jeg beskytte dig.
STRAFFEDOMSTOL DEN ANKLAGEDE: TRIPODI ANTONIO
REGGIO CALABRIAS APPELRET
KIDNAPNING I GIOIA TAURO HAVN
Giovanni.
Hvorfor tog du også dem med?
Sæt jer ned.
Lad mig kysse dig.
Derovre har vi alle de gode ting, du kan lide.
Sid ned, Domenico.
Domenico, sæt dig.
Nå?
Hvordan har du det?
Jeg er okay, mor. Bare rolig.
I opfører jer pænt, ikke?
Hvornår kommer du hjem?
Snart.
Må jeg blive hos dig?
Nej.
Ræk mig din hånd, Domenico.
Domenico?
Ræk mig din hånd.
Ræk din bror din hånd.
Goddag.
-Jeg er glad for, at du kom. -Hvad vil du have fra mig?
Bare for at snakke. Vil du sidde ned?
Kom. Sæt dig der.
Kan du hjælpe mig med Giovanni? Var det derfor, du ringede?
Nej. Da Giovanni er voksen nu,
hører sagen under andre dommere.
Måske kan du tale med dommerne?
Du kender ham. Han er en god dreng. De lytter til dig.
Jeg kan ikke gøre mere for din søn.
Hvad vil du så have fra mig?
-Genkender du ham? -Selvfølgelig.
Det er min mand.
Vi fandt det i vores arkiv.
Han var 16, da de anholdt ham som medskyldig i kidnapning.
Og så…
…den anden bror, Gioacchino.
Før de dræbte ham.
Han døde også her.
Og broren, Pietro, før de fængslede ham på livstid
og børnebørnene og sønnen, Giovanni.
Så er det nok!
Enten blev de anholdt ung eller eftersøgt eller dræbt eller anholdt gammel.
Ved du, hvad det betyder?
Man vælger ikke 'Ndrangheta, man arver det.
Det gjorde din mand og hans børnebørn,
dine svigerforældre.
Din søn, Giovanni.
Og en dag også ham.
Hvor vover du?
Hvor vover du fortælle mig, hvordan jeg skal opdrage mine børn?
Få dem væk herfra.
Så hurtigt som muligt. Så langt væk som muligt.
Jeg tager mig selv af dem.
Vi har ikke mere at sige til hinanden, ring aldrig til mig igen.
Domenico.
Kom så.
Intern kommunikation, Lucia til skrivebord et.
Domenico? Køb dig selv en is.
-Også mig, mor. -Teresa. Bliv hos mig.
-Alene? -Ja. Hvad kan der ske?
Vi venter på dig her.
Domenico.
Far!
Sæt dig.
Hvilken is vil du have? Pistacie som altid?
Chokolade og fløde.
Undskyld.
Åbn hænderne.
-Hvor mange fingre på en hånd? -Fem.
Fem? Ligesom os?
Og hvis jeg lukker den?
-En knytnæve. -En knytnæve.
Stærk og klar til at angribe.
Kan du slå til? Ja? Vis mig det.
Hej! Hvad er det?
Stærkere! Stærkere!
Sådan.
Det er os. Forstår du, Domenico?
Hold da op! Det er ligesom dit, far.
Domenico.
Du er manden i huset nu.
Der er mor og din søster.
Hvem skal tage sig af dem?
Jeg gør det.
Ja.
Ved du, hvad det betyder, Domenico?
Du må blive voksen hurtigt.
Kan du ikke blive hurtigt voksen?
Kan du? Ja?
Goddag, min ven.
Goddag.
Jeg er glad for, at du kom.
Goddag.
Sæt dig.
Nå, Canadier, hvad så?
Irritationsmomentet er væk. Alt er klar i Vancouver.
Kan vi stole på hinanden?
Vi taler om mange penge.
Jeg sværger ved Sankt Mikael.
Min fætter sælger ikke et gram uden din velsignelse.
Nå, Domenico?
Hvad synes du?
Jeg talte med min far.
I Canada med en familie som din, altid venner,
tredobler vi beløbet.
Vi kan alle tjene noget.
Bravo.
Det er til dig, det er fra din far.
-Tak. -Det var så lidt.
Jeg har ringet til Teresa hele dagen, men intet svar.
-Din søster er mærkelig. -Sådan er hun.
Når I bliver gift, får du styr på hende.
-Den tager jeg. -Nej, jeg holder den.
Kom så, Mirko.
POLITI
Stop. Ned!
Hænderne op.
Ned med hovedet.
Hovedet ned!
CARABINIERI
Jeg har noget at sige.
Skal vi følges ad?
Hvad så?
Teresa. Det er Domenico.
Hvad laver du?
-Domenico, hvad sker der? -Ikke noget.
Teresa, gå hjem.
Teresa?
-Teresa? -Hvor skal du hen?
Kom her, Teresa.
Goddag.
-Advokat. -Hej.
Sid ned.
Der, ved siden af mig.
Så er vi her.
Præsident, vi vil have advarslerne trukket tilbage.
Det er for meget.
Jeg kan huske dig.
Ja, vi mødtes, men du var stadig et barn.
Jeg har intet med den taske at gøre.
Hvorfor havde du den?
Mirko og jeg gik rundt.
Vi fandt den på jorden og kørte den til carabinieri.
Og da carabinieri kom til dig, mistede du tilliden.
Bravo.
Du er altid så mistænksom.
Du forfølger os, indtil vi bliver bange.
Kom, jeg vil vise dig noget.
Jeg lavede den for ti år siden.
Det er de samme billeder, du viste min mor.
Det husker jeg.
Det her er nyt.
Dit.
Hr. præsident, De skal afsige dom.
Hvis jeg tager de andre Reggio-familier, er det det samme.
Bedstefædre, fædre og sønner døde her.
Ved du, hvad det betyder?
Ingen af jer beslutter noget.
Ikke engang du.
Du spiller hård herinde,
men udenfor lader du andre bestemme for dig.
Du er ikke fri.
Præsident.
Hvis du skal dømme mig, så gør det,
men prædik ikke.
Det kan jeg gå i kirke for, og de er bedre.
Giovanni.
Dommer.
Kan du huske mig?
Du ligner dig selv, bortset fra nogle hvide hår.
Det er et godt job at være dommer.
Hvad skal jeg gøre? Gå ligesom sidst, eller kan vi tale sammen?
Det afhænger af, hvad du vil.
Jeg har brug for råd.
Det er min næste sag.
Han er 17.
Hans far har været på flugt, siden han var tre.
Hans onkel blev dræbt, da han var et år.
Tre fætre sidder fængslet.
En fjerde blev dræbt, da han var dreng i 90'erne.
Hans bror har været fængslet i ti år, og der er seks tilbage.
Hvad gjorde Domenico?
Ikke meget endnu.
Men selvom han kun er en dreng,
er det hans tur til at tage tøjlerne.
Hvad vil du have fra mig?
Tal med ham.
Sig sandheden.
Du kom til mig for ti år siden,
du klarede det næsten.
Næsten?
Vi husker forskelligt.
Jeg må hellere gå. Betjent.
Giovanni?
Giovanni, hvorfor?
-Han er din bror. -Betjent.
Skal han ende som dig?
Betjent!
Giovanni.
Du må forstå, hvad jeg siger. Domenico?
Så er der lovkonceptet.
Det er dommere og carabinieri, ikke?
Og så er der familiekonceptet.
-Forstår du, Domenico? Forstår du? -Ja, far.
Familie går aldrig direkte til loven, nej.
Familien tager loven i egne hænder.
Marco.
Klokken er to om natten. Kommer du ikke i seng?
Vil du fjerne Domenico Tripodi fra hans familie?
Hør.
Når læreren taler om mafiaen eller 'Ndrangheta,
skal du ikke lytte, for jeg fortæller dig, hvad familie er.
Hvis nogen gør dig uret,
ringer jeg ikke til carabinieri og siger, de behandlede min søn dårligt.
Nej! Jeg tager dem og dræber dem med hænderne.
Domenico og hans far, aflyttet i 2004.
Det er forfærdeligt.
Men sådan er 'Ndrangheta-opvæksten.
Vi fjernede børn fra voldelige forældre
for at tilbyde dem en anden mulighed.
Hvorfor gjorde vi ikke det samme med de unge?
Vi kan ikke dømme dem til et liv i smerte.
Du har ret.
Men det er også smertefuldt for en dreng at blive revet væk fra dem, han elsker.
Det er alt, han har.
-Der er os. -Hvem?
Os. Staten.
Har du tilfældigvis en familie klar?
Fortæl mig, hvordan du alene
kan besejre had og fjendtlighed gennem generationer?
Tja…
Skal jeg bare se til igen?
Jeg tror bare, du er alene, og arbejdet er for kompliceret.
Og du er for træt til det.
Lad os gå i seng. Kom nu.
Jeg kommer.
Præsident.
Præsident!
Skal du ikke hjem i aften?
-Ikke endnu. Godnat. -Godnat.
ANKLAGERENS KONTOR
DEKRET
JUSTITSMINISTERIET UNGDOMSRET
Reggio Calabrias ret for mindreårige.
I henhold til paragraf 530 i straffeloven
bestemmes der,
at alle anklager mod Tripodi Domenico frafaldes,
da han ikke har begået handlingerne.
Men da den mindreårige
udviser uregelmæssig adfærd og karakter,
som kulminerede i omgang med tidligere forbrydere,
og hans mor ikke kan styre hans farlighed,
hvilket den anden søns skæbne demonstrerede.
Grundet dette og brorens oplevelse
føler retten sig nødsaget til
at overdrage barnet til de sociale myndigheder.
De vil placere ham i en anden region end Calabrien,
indtil han bliver 18 år.
Kan du det? Nej!
Det kan du ikke!
Det kan du ikke, jeg er hans mor! Hvordan er jeg en dårlig mor?!
Advokat!
Nå? Nå?
-Hvad er alt det her? -Det ved jeg ikke.
Hvad sker der?
Lad mig læse papirerne, så kan vi helt sikkert appellere.
Appellere? Jeg må straks tale med dommeren.
-Vi går nu. -Bare rolig, jeg ordner det. Forstået?
-Du må lade mig passere. -Nej.
Jeg er moren. Jeg må tale med dommeren.
-Mor! -Frue.
Vi må finde en løsning.
Det kan de ikke, vel?
Hvor vover du?
Hvor vover du tage min søn fra mig?
Jeg er bare dommer. Jeg stoler på loven.
Jeg vidste ikke, det var lov for en uskyldig dreng
at blive taget fra sin mor!
Men tiltaget er ikke mod dig, det er for at beskytte din søn.
Domenico skal have et liv.
Bedre end før.
Du vil ruinere os!
Det gør du ikke!
Vi gør det slemt for dig! Slemt!
Vi går nu.
Slemt!
Det er ikke slut, præsident. Vi rapporterer til Det Rådgivende Råd.
Det har du ret til.
Domenico, kom.
Domenico?
Er alt i orden?
Hvordan kan det være det?
Den skide dommer.
Vi bør dræbe det svin.
Hvad betyder "ud af Calabrien"?
Det betyder i det mindste ikke fængsel som Giovanni.
Hvad fanden? Fængslet giver mig respekt.
Men i det mindste kan vi se hinanden og tale sammen.
Tale sammen.
Hvor fedt!
Domenico, lad nu være.
Du skal ikke sige, hvad jeg skal gøre.
Jeg er ikke din søn. Hold nu kæft.
Teresa?
Vil du hjælpe mig? Dæk bord.
Kom nu. I står og taler i regnen.
-Hej. -Gaetano.
Lad os gå en tur. Her er for indelukket.
Nu skal du se.
Her.
"Antimafia og børnejagt."
"Er det rigtigt at tage børn fra mafiamødre?"
Her er min favorit.
"Der findes ingen gode grunde til deportation."
Det er vanvittigt. Det ved du godt, ikke?
Selv aviserne i nord gik efter dig.
Jeg har juridisk støtte på min side.
Artikel to i den italienske forfatning
og New York-konventionen om barnets rettigheder.
Klart.
Dette er Reggio Calabria, ikke Manhattan.
Der er ingen penge, personale eller erfaring.
Så længe disse unge er i Calabrien, bliver de aldrig frie.
Deres familier er fordømte.
Deres familier er vores fordømmelse.
Det er sent. Jeg skal på arbejde.
Hav en god dag.
Marco.
Vi har arbejdet sammen i 20 år.
Og du ved, jeg kan lide dig.
Jeg vil ikke med til din begravelse.
ROLLE: ANHOLDT FOR VÅBENBESIDDELSE
RETTEN I REGGIO CALABRIA
Det er Domenico.
Og det er hans familie.
SKUDT IHJEL OM NATTEN GIOACCHINO TRIPODI
KIDNAPNING I GIOIA TAURO HAVN
Bliver de aldrig trætte af det?
Findes den stadig?
Hvad siger du?
Skulle jeg give op efter at have ledt efter en familie i Messina i flere dage?
Jeg må bede om endnu et mirakel.
Du er en god socialrådgiver.
Men vi har også brug for en psykolog.
Vi har ikke midler til at betale ham.
Derfor bad jeg dig om miraklet.
-Banker du ikke på? -Ikke i mit hus.
Hjælp mor med frokosten.
Jeg skriver kapitlet færdigt og går.
Hvad så? Du læser altid.
Gå ud med Gaetano!
Hvad sagde jeg?
Skændtes I?
Nå?
Ægteskabet.
Jo tættere det kommer, jo mere bange bliver jeg.
Bange? Dig?
Jeg ved ikke, om jeg vil have det.
Vi gav vores ord. Du ændrer ikke mening.
-Hvem "vi"? -Far og mig.
-Og Gaetano? -Svarer du igen?
Vi har allerede mange problemer. Vi har ikke også brug for dine!
Hvad?
Goddag, Maria.
-Tak, Rosa. -Hej.
-Goddag. -Goddag.
Dette er Enrico, psykologen.
Han hjælper gerne gratis.
Med glæde, selvfølgelig.
-Tak. -Det var så lidt.
Hvem ved, hvor mange jobtilbud jeg får efter det her?
Sæt jer ned.
Og plejefamilien? Jeg troede, du kom med dem.
De er ikke til rådighed mere.
Det siger du først nu.
Vi har lige hørt det.
De sagde nej. De gider ikke mere.
Vi finder en anden.
Jeg har prøvet. Der er ingen.
Men der er et fællesskab, der byder Domenico velkommen.
Sammen med andre drenge.
Nej.
Domenico har brug for en familie.
Det er der ikke.
Vi bliver hans familie.
Ja, vi tager overarbejde.
Som vi altid gør.
Er du ikke overbevist?
Så dropper vi Domenico og griber ind med en anden sag.
-Vi venter. -Nej.
Det kan vi ikke.
Det gjorde jeg med broren Giovanni og fortryder det stadig.
Vi må fortsætte.
I disse år har jeg forstået én ting.
Trods millioner i banken, luksusbiler og magt
er livet 'Ndrangheta et dårligt liv.
Det gælder for alle. Drenge, kvinder, selv chefer.
Vi viser dem muligheden for et bedre liv.
Vi får dem til at se, at en kan blive fri, og Domenico vil følge efter os.
Ved drengen, at han er ulykkelig?
Nej.
Ikke endnu.
Hvad betyder den e-mail, jeg fik? Det er umuligt!
Pludselig bliver alle provinsens socialrådgivere syge!
Præsident, de er bange.
Ingen vil have Domenico i pleje. Hvad kan vi gøre?
Hvad kan vi gøre? Jeg ved, hvad vi gør.
Strissere!
Løb, alle sammen!
Strissere!
Det er politiet!
-Det er politiet! -Strissere!
Goddag, det er politiet.
Hvad fanden laver I her? Er det nu politiet?
Kom, Domenico. Vi gør dine ting klar.
Bevar roen og gør, som de siger.
-Kom så. -Domenico.
-Skam jer! -Tre biler, en dreng!
Skam jer!
VI VELSIGNER DIG OG DIN BY
Vi er fremme. Det er Messina.
Ja, okay. Okay, fint.
Velkommen.
Domenicos papirer.
Skal vi gå ind?
Det er Sebastian.
Hej.
Det er Ciro.
Her er køkkenet.
Her spiser I frokost. Det er fællesområdet.
Det er Mahmud og Cristian. Du møder dem senere.
Vi går ind på dit værelse.
Det er din seng.
Er der ingen enkeltværelser?
I den første periode synes vi, du skal være sammen med andre drenge.
Ordn dine ting senere. Kom, så snakker vi.
Hvad vil du have fra mig?
Eftersom du ikke har fået frokost, har jeg taget dem her med.
Sådan gør man drenge gode. Med søde sager.
Nej, det gør vi ikke.
Bare svar ærligt på ét spørgsmål.
Hvad vil du gøre?
Tage hjem!
Det kan du ikke nu. Måske snart.
Hvad skal vi så?
Skole eller sport.
Måske kan Enrico tage dig med ud på havet en dag.
Du kan beslutte, hvad du gør.
Jeg vil være alene.
STRANDOVERGANG
Hvad skal jeg gøre?
Jeg er alene, Antonio. Først Giovanni, nu Domenico.
Domenico er en mand.
Han ved, han skal gøre, som der bliver sagt.
Efterlader vi ham bare?
-Hvad med dommeren? -Dommeren.
Jeg tager mig af ham, men Domenico skal ikke lave ballade.
Jo bedre han opfører sig, jo hurtigere er han tilbage.
Men han skal skaffe en tilladelse.
Jeg må tale med ham.
Han skal vide, at vi er her, og at familien er samlet.
-Forstået, Enza? -Ja. Klart.
Hvad med dig?
Vil du ikke sige hej?
Et kys til din far, ingenting?
Hvem er du?
Den smukkeste af dem alle?
Bryllupsforberedelserne går godt, ikke?
Far…
Hvad er der, skat?
Ingenting.
Jeg elsker dig, far.
Tiden går.
Nu da Domenico er væk, er ægteskabet endnu vigtigere.
Forstået, Teresa?
Ja?
Ja eller nej?
Åbn tasken.
Her har du en lille godbid.
Du smiler igen. Det er bedre.
-Farvel, min skat. -Farvel, Antonio.
Hej.
Er du den nye?
-Mahmud. -Domenico.
Cristian.
-Hvorfor sendte de dig hertil? -Jeg var lidt stresset.
-Men du er ikke sicilianer. -Hvad så?
Rolig, jeg sagde det bare.
Så lad være.
Sig ikke noget.
Du har mange ting.
Jeg kan ikke lide snushaner.
Drop det.
Det gik fint. Det vil din far sørge for.
Vi skaffer Domenico en tilladelse,
og så tænker vi på noget rart, ikke, Teresa?
Din kjole skal nok blive fin.
Det bliver en stor fest.
Mor…
Hvordan vidste du, du elskede far?
Hvordan?
Det kan ikke forklares.
Jeg vidste det bare.
Jeg var ung, da jeg mødte ham.
Han var 19, men en mand, og jeg følte mig så vigtig for ham.
Jeg ville ikke have andre.
Og hvad så?
Ingenting, så blev I født.
Og nu er vi her.
-Fik du det liv, du ønskede? -Gør nogen det?
Jeg ved, hvad du mener.
Men jeg har ikke et problem med din far, og jeg fortryder det ikke.
Alt det, vi har, er takket være ham.
Han var der aldrig, mor.
Jeg kan ikke engang huske et liv med far.
Men det var okay, mens han var der.
Det gjorde mere ondt på ham end på os.
Og Giovanni? Hvor meget lider han?
Giovanni-historien var frygtelig.
Jeg ved ikke, om jeg vil have sådan en familie til min søn.
Gaetano er en god fyr, og han skal nok passe på.
Hvad kunne jeg gøre, Teresa?
Rejse væk med jer?
For hvilke penge?
Uden for Calabrien er vi ingenting.
Jeg fik besked på at forklare, hvordan tingene fungerer.
-Jeg har ikke lyst. -Det siger du ikke.
-Det tager kun et øjeblik. -Forstår du, hvad jeg siger?
Hvordan har Domenico det nu?
Det er for tidligt at sige.
Er det en elegant måde at fortælle mig, at det går dårligt?
Han er fjendtlig, spiser ikke, sover næsten ikke,
og kan ikke enes med nogen, hverken os eller de andre.
Han er vant til at kommandere. Det kan ikke være let for ham.
Du er enig. Det tager tid.
Hvor meget?
-Tror du, vi tager fejl? -Nej.
Vi må ikke forhaste os.
Ja, men hvis det ikke går godt, så sig det, så ændrer jeg det.
Jeg vil ikke eksperimentere med drengen.
-Forstået? -Ja.
Hej.
Klokken er 15. Skal vi gå ud?
Nej.
-Har du spist? -Nej.
-Rejs dig. -Skal jeg det?
Kom så.
MAGNIFICATE DOMINIUM MECUM
Der er endda et gymnasium her. Vi kan tjekke det.
-Fedt. -Hvad?
-De ryger hash. -Vil du anmelde dem?
Skal jeg sige, de ikke må?
-Santino, min fisk? -Den koster otte euro.
-Sæt det på regningen, Santino. -Det gør jeg altid.
Lad mig lige forstå.
Du sælger kokain og prædiker for folk, der tager stoffer?
-Hvad er forbindelsen? -Det er arbejde.
-Arbejde. -Du forstår det ikke.
Jeg er enig.
-Goddag. -Goddag.
Ønsker du aldrig forandring? Se dig omkring.
Jeg er ligeglad, jeg er ikke engang fra Messina.
Klart.
Hvis du reparerede gyngen, ville ingen vide, det var dig.
Vil du gøre noget godt for andre?
Ligesom du gør for mig?
Er jeg din gynge?
Derfor får du ikke løn. Så får du det bedre.
Nej, det er, fordi der ikke er nogen penge.
Ellers ville jeg tage dem.
Jeg kan lide rene penge. Det er uærlige penge, jeg ser ned på.
Undskyld.
Hvad fanden laver du, din nar?
Jeg mistede balancen.
-Det er ikke noget. -Se, hvilken bule du efterlod.
Nu skal du få betalt.
Hvis det er sådan, du har det, så lad os tale om det…
Skide være med det! Jeg vil have pengene nu.
Hvor meget? Jeg har 20.
Det koster 300 euro.
300? Det har jeg ikke.
Du må hellere gå.
Du er skør, Domenico. Vildt!
Tro ikke, det er sådan, man opfører sig,
og han kunne have været større end dig
og bevæbnet, hvordan kunne du vide det?
Der er regler, der skal respekteres, sådan kan du ikke opføre dig.
Du må være forsigtig. Hvad laver du?
Jeg kører.
Men tak, Domenico.
Er du sikker på, du kører?
Hvis du kan. Langsomt.
Der er trafik.
Stille og roligt. Domenico, langsomt.
Skat?
Jeg er sent på den. Jeg smutter.
-Den lille? -Ja, alt er okay.
Jeg har lavet frugt, til når han vågner.
-Er alt i orden? -Ja.
-Okay, farvel. -Farvel.
Hej, alle sammen.
-Fint, du kan gå. -Godt.
-Hvordan var det så? -Skønt.
Skønt.
Domenico, sæt dig.
Jeg har lavet en liste med forslag.
Skole, teater, kantine for de fattige, frivillig med børn?
-Kan du ikke vælge for mig? -Nej.
Domenico. Gå ud i køkkenet.
-Er det allerede spisetid? -Nej, maden skal laves.
Hvad har det med mig at gøre?
Det er din tur i aften, Domenico.
Vi arbejder på skift.
-Er I sultne? -Meget!
Jeg har ikke spist i tre dage.
Domenico, er der et problem?
Tanker.
Hvilke tanker, Domenico?
Hvorfor er du så bekymret for mig?
Jeg har en familie. Det har I ikke.
Er du sikker?
Og hvor er den stat, I taler om?
Han får ingen løn, og dommeren er ligeglad.
Og dig.
Jeg har haft den samme bil i ti år.
Jeg forstår, du kan stoppe.
Kan du sige alt, hvad du tænker, derhjemme, som du gør her hos os?
Hvad har det med sagen at gøre?
Meget, og det ved du.
Tænk over det, og så skriv, hvad du vil gøre.
-Domenico? Kommer du? -Kom nu, sådan.
Selvfølgelig kommer han. Vi er sultne. Alle ud i køkkenet.
Mål!
-Kan du lave mad? -Hvor svært er det at lave pasta?
-Jeg sætter vand over. -Jeg gør det.
-Hvordan går det? -Vi går på diæt i aften.
-Lad mig. -Det er min vagt.
Nu skal I få noget at spise.
Sådan. Spis.
Den bedste middag, siden jeg kom til Italien.
-Ja, du kom for en uge siden. -Mindre end en uge!
Jeg kan lære dig at lave mad næste gang.
Hvad med dig? Du forgiftede os indtil i går.
Det var fint.
Skal jeg lave mad i morgen?
Domenico? Kom her et øjeblik.
-Tag den her. -Giv mig lidt.
Hej, Domenico.
Hvad vil du?
Jeg kan se, du er faldet til.
Jeg glæder mig til at komme væk, ligesom første dag.
Jeg kommer ikke med gode nyheder. Giovanni har det ikke godt.
Hvad er der sket?
De kører ham på hospitalet.
Han forsøgte at begå selvmord.
Hør her.
Vil du ikke besøge ham?
Må jeg besøge ham?
Hvis du vil.
Selvfølgelig.
-Jeg venter på dig her. -Ja.
BLODBANK
LABORATORIUM
Giovanni.
Domenico?
Hvad har du gjort?
Ingenting.
Jeg ville ikke slå mig selv ihjel, blot lidt luftforandring.
Det er den eneste måde, når man er derinde.
Der er kun seks år tilbage.
-Det er ikke meget. -Seks år.
Så tag du dem.
Du har ret, undskyld.
Hvordan går det i Messina?
Fint.
Giovanni, hvad skal jeg gøre?
Hvad du vil, Domenico.
Men far har brug for dig.
Er det, han bad dig om, ikke nok?
Hvad fanden?
Han bad mig aldrig om noget!
Har de hjernevasket dig?
Se mig i øjnene.
Elsker du far?
Elsker han os?
Undskyld.
Gå nu, Domenico.
Gå.
Jeg vil ikke vænne mig til, at du er her.
Vil du have dem?
Nej.
Tror du, du er stærkere end mig?
Domenico?
Domenico.
Hør her.
Venner!
Se, hvad han har.
Domenico, hvad laver du med dem?
-Hvad fanden rager det dig? -Slap af!
Stop.
Fald ned!
Hvad sker der?
Vær ikke bange for at tale.
Du kan faktisk sige alt.
Hvad med dig? Til mig?
Har du fortalt mig alt?
Hvad er det, jeg ikke siger?
At jeg er dit trofæ, dommer.
Hvis jeg kommer på rette køl, tager du dig godt ud.
Du tror, du er ulig min familie, men du er den samme.
Du bruger mig.
Er det derfor, du tager piller?
I al hemmelighed?
Nej.
Jeg har taget dem før. Det gør alle hos mig.
Har dine kilder ikke sagt det?
De hjælper os med at overleve.
I vores hjem sover du aldrig som i andres.
Nogen har bare lyst til at forfølge den skide mafia,
så vi står alle op klokken tre om natten.
Man taler ikke i vores hjem, fordi der kan være utøj i værelserne.
Og du græder ikke i telefonen, for der er altid en betjent, der lytter med.
Hvis din far er i den anden ende, må du kalde ham noget andet.
Du kan ikke kalde ham "far".
Ellers bliver han anholdt, og det er din skyld.
Selvom jeg kun var fem år.
-Må vi komme op? -Ja, gør det.
Han skulle ikke have gjort det.
Han har det ikke godt. Jeg har aldrig set ham sådan.
Måske havde du ret, og vi skulle have ventet.
Han begynder at føle:
Vrede, frygt, sorg, som du ønskede.
Han ved nu, han har lov at fejle
og vokse som alle andre fyre.
Så en triumf.
Tror du, vi er på en anden planet?
Måske lidt, men lad os fortsætte.
Kom så.
Kom, Domenico. Lad os gå.
-Nej. -Venner.
-Lad os tage hjem. -Nej.
-Lad os bade. -Du er skør!
-Kom så. -Vildt.
-Det er så koldt. -De får lungebetændelse.
Det er meget koldt.
-Den fanger dig. -Skolen er noget lort.
Kom, Domenico.
Domenico, kom og tag en dukkert.
Kom ned. Vandet er dejligt.
Hop i, Domenico!
Kom nu i vandet.
Kom, Domenico. Vandet er fint.
Kom nu, Domenico!
Kom så!
STUDERE
Lad os finde en god skole med det samme.
Kan jeg ikke studere derhjemme?
Vil du ikke møde nye venner?
Hvorfor? Jeg fylder snart 18 og skal væk herfra.
Hvordan ved du det? Måske får du venner her og ombestemmer dig.
Doktor.
Min mor er alene. Uanset hvad der sker, tager jeg hjem.
Fint. Så siger vi, at hjemmeskole er kedeligt.
Vi finder et hold.
Vil mine klassekammerater vide, hvem jeg er?
Her er du bare Domenico.
Hvis du vil være genert, munter, behagelig, ubehagelig og flittig,
du bestemmer selv.
Du kan vælge og ændre dig,
hvis du vil være anderledes.
Kom, lad os spise.
Væk fra min stol.
Lad mig spise.
Kom nu.
Lad os spise.
-Tag pastaen. -Hvem vil have pasta?
Det er fint.
Undskyld mig, frue, bor familien Tripodi her?
Værsgo.
-Sæt dig ned. -Tak.
Jeg håber ikke, jeg forstyrrer.
Slet ikke.
Jeg forstår ikke, hvad du vil os.
Domenico fylder snart 18 og forlader Messina.
Hvad vil du gøre for at hjælpe ham?
Domenico gjorde altid, som han ville. Det bliver han ved med.
Jeg blander mig ikke i hans valg.
Domenicos eller din mands?
I elsker hinanden. Domenico lytter til dig.
Han skal vide, at han ikke er alene. Du er på hans side.
Ved du, at hvis din søn bliver her, så ender han som Giovanni?
Eller din mand.
Så er det nok.
Jeg er også mor.
Tror du, det er nemt for mig at sige det?
Tror du ikke, jeg ved, hvordan du har det?
Men jeg tænker også på Domenico.
Er alt okay her?
Ja.
Ja, Gaetano.
Vil du lave kaffe til mig?
Bliver fruen meget længere?
-Jeg var på vej ud. -Jeg går med.
-Farvel. -Farvel.
Nå?
-Kaffen? -Lav den selv.
Vær ikke barnlig. Det er noget rod.
Et stort rod.
-Flyt dig. -Vent lidt.
-Jeg har brug for den. -Lad ham…
-Hvad fanden vil du? -Lad ham nu.
TI ARRESTEREDE FOR VÅBEN- OG NARKOSMUGLING
-Maria? -Hej, Domenico.
Min bedstemor er syg.
Jeg har aldrig bedt dig om noget, men nu må jeg tage hjem.
Kan du skaffe mig en erklæring?
Ja, jeg får en lægeerklæring.
-Okay, men kom tilbage i aften. -Perfekt. Farvel.
Domenico.
Lad os gøre det med det samme.
-Skal vi hjem? -Der er ikke tid.
Det var du længe om.
-Jeg kom med det samme. -Undskyld, men det er noget rod.
Far?
I sikkerhed, men han lever under jorden.
Uden flere mænd til at dække sig, kan han ikke fortsætte.
Kom så.
Din søster er altid nervøs.
Det er godt, at hun får sin eksamen, så hun kan slappe af.
Hvorfor bekymre sig om bøger, når du skal giftes?
Far.
Kom. Pas på hovedet.
Gå derhen.
Vil I have kaffe?
Jeg kan ikke tilbyde mere.
Tiden er knap, så vi må udnytte den.
Domenico, du skal til Reggio Calabria med Gaetano.
Der er en lille bar på havnen, Canadieren venter dig der.
Der er en gave til os på latrinerne, hent den og tag den med herhen.
Men jeg må tilbage til Messina.
Det kommer du også.
Men i morgen.
Jeg har allerede talt med advokaten, så det skal nok gå.
I dag må du tænke på familien.
Hvad så, Domenico? Holder du stadig af os?
Ja.
Kan en anden ikke gøre det?
Domenico.
Nogle gange kan vi kun gøre tingene selv.
Har du glemt den dag, de arresterede Giovanni?
Din bror er derinde.
Der er blokerede konti og konfiskerede lejligheder.
Én fejl, og vi mister alt.
Fint.
Fint!
Hvordan går det?
-Alt er klart. -Gudskelov.
Jeg hjælper dig, far.
Nej.
Lad det være.
Mine børn.
Du er vokset.
Du er fremtiden.
Men her på disse bjerge…
…er jeg fortiden.
Men jeg er her. Se?
Jeg forlader dig ikke.
Jeg passer på dig.
-Domenico. -Hvad skete der?
-Er du okay? -Ja.
Jeg vil ikke leve som mor, og du vil ikke leve som far.
Kom så.
Vi stikker af sammen.
Vi kan ikke gøre noget. Bliv ikke sur.
Det kan vi ikke.
Fik du mad på Sicilien?
Lidt for meget.
Hvordan gik det med din far?
Fint.
Er du sikker?
Han var ret træt, men vi løser det hele nu.
Bare rolig.
Mor!
Mor.
Ved du, hvad far bad ham om?
Stille.
Er det alt, du kan gøre for ham, mor?
Jeg må tænke på alle.
Jeg har Domenico, men også din far og Giovanni.
Og hvis Domenico kommer i fængsel, hvad får de så?
-Hvorfor siger du det? -Fordi det altid sker!
Men Domenico er okay.
Hvis din far spurgte ham, er der ingen risiko.
Forstår du det?
Domenico.
Nummeret, du har ringet til…
Færgen til Messina sejler fra havnen.
FRA ENRICO: SVAR VENLIGST!
Læg din hånd her.
Hallo?
Hvad?
Hvad mener du med forsvundet?
PRIVAT
Hvad laver du, Teresa?
Er du bange for mig?
Er du bange for din mor?
Er det slut nu?
Efterlader du mig alene?
Tag med.
Tag med mig!
Hvor? Hvor vil du hen?
Vil dommeren have dig?
Vi er ikke mænd, der kan skyde,
og vi er ikke kede af, at de får folk anholdt.
Hvad er vi her for?
Tag de her.
Jeg vil ikke.
Vær nu ikke dum.
Mor.
Jeg elsker far.
Det ved jeg.
Gratis information om kunden, du har ringet til.
Hvad gør vi, dommer? Tage hjem?
Klokken er næsten to.
Vi venter lidt endnu.
SOLENS Ø
Vil du i det mindste sige, at du er okay?
Nej, det er jeg ikke.
Jeg var stærk, nu er jeg svag.
Før vidste jeg, hvad jeg skulle gøre. Nu tvivler jeg bare.
Før kunne jeg ikke grine, men nu vil jeg altid græde.
Før kunne jeg lide mig selv.
Nu kender jeg ikke mig selv.
Men du er fri nu. Endelig kan du vælge.
Så vil jeg med, dommer.
Langt fra Calabrien.
Jeg vil forsvinde.
Tage hen, hvor ingen leder efter mig!
Hverken min far eller dig.
Vil I hjælpe mig?
Ja.
-Selvfølgelig vil vi det. -Ja, Domenico.
Du er blevet så tynd!
Men du skal spise.
Der er lasagne og kager til dig. Spis dem nu, ellers bliver de dårlige.
-Forstået? -Mor.
Ja?
Hvorfor lave så meget mad?
Hvad skal jeg ellers gøre?
Jo mere jeg bevæger mig, jo mindre tænker jeg.
Du kunne få et nyt liv.
Mit liv er med dig og far.
Og der er ikke andre steder for mig.
Mor.
Du har to andre børn.
Jeg bliver, så længe du er her.
Kommer Maria ikke?
Der var et problem. Hun beklager, men hilser.
Okay. God rejse.
Dommer.
Domenico.
Hvorfor går du uden at sige noget?
Domenico går. Kom!
-Der er to timer tilbage. -Så lad os spise sammen.
-Okay, vi spiser. -Må vi ikke more os lidt?
Lad os spise.
Den er ankommet. Her er billetten.
Læg den her.
Det er perron 1. God tur.
Nej, jeg kan ikke lide at sige farvel. Jeg bliver rørt.
-Perron 1. -Ja, 1.
Af sted.
Domenico.
BARILLA-FAMILIEN
REGGIO CALABRIA APPELDOMSTOL
DOMMER LO BIANCO, ANKLAGEDE GIUSEPPE BARILLA
-Goddag. -Goddag.
-Er du dommer Lo Bianco? -Ja, det er jeg.
Sid ned.
Er det, de skriver, sandt?
Jeg får drenge ud af Calabrien, men deporterer dem ikke.
Hvad hvis børnene er små, og moren vil følge med?
Vi finder en løsning.
Sid ned.
SIDEN 2012 HAR RETTEN I REGGIO CALABRIA FLYTTET 40 MINDREÅRIGE
SKÆBNEBESTEMT TIL 'NDRANGHETA FRA REGIONEN
DE STUDEREDE IGEN OG KUNNE DRØMME IGEN
LIGESOM DERES JÆVNALDRENDE, ENDELIG KUNNE DE FRIT VÆLGE
DOMMEREN OG SAMARBEJDSPARTNERNE ARBEJDER IKKE LÆNGERE ALENE
LIBERA-FORENINGEN, INDENRIGSMINISTERIET
OG DET NATIONALE ANTIMAFIA-KONTOR SAMARBEJDER MED DEM
MANGE MØDRE VALGTE AT FØLGE MED DERES SØNNER
Tekster af: Claudia Due