IGAZ TÖRTÉNET ALAPJÁN
A ‘NDRANGHETA AZ EGYETLEN MIND AZ ÖT KONTINENSEN JELEN LÉVŐ BŰNSZERVEZET.
ÉVES FORGALMA 53 MILLIÁRD EURÓ.
A BŰNSZERVEZET SZÍVE A CSALÁD,
ÉS A HATALOM APÁRÓL FIÚRA SZÁLL.
VILLA SAN GIOVANNI, MESSINAI-SZOROS 2006. DECEMBER 24.
Komp indul Messinába.
Bíró úr!
Giovanni!
- Te is jössz Messinába? - Nem.
Gondolkodtál azon, amit mondtam?
Igen.
Szerintem igaza van, de…
De?
Innen messze akarok munkát.
Hát persze.
Komp indul Messinába.
Gyere be az irodámba!
Este keresünk neked valamit.
Karácsony van. A családommal kell lennem.
Igaz. Akkor máskor?
- Újév után? - Rendben.
Jól döntöttél.
Ne aggódj, és ne szomorkodj!
Bízz bennem!
Viszlát!
Szia!
Komp indul Messinába.
Nem jön?
Hogyne jönne!
De nem vette fel.
Gyertek! Készen vagytok?
Ezt ide tesszük…
Szia, Mimmo! Minden jót!
- Minden jót, asszonyom! - Köszönöm!
Jöjjön, asszonyom!
Boldog karácsonyt!
Legyetek résen!
- Giovanni! - Giovanni!
Attól féltem, hogy nem jössz!
Szerinted magatokra hagynálak?
Illik ilyet karácsonykor?
Otthon vártunk!
Ugyan, anya!
Reggióban voltam ajándékot venni.
- Kinek? - Nem neked.
Mit kértetek a Jézuskától?
- Én egy konzolt! - Én egy babát!
Saverio!
Hogy vagy?
Minden rendben.
Gyertek!
De rég láttalak!
Drágám!
Apa!
Hadd lássalak!
Szűzanyám!
Hogy megnőttél!
Ki ez a királykisasszony?
- Hiányoztál! - Nekem is!
Adj száz puszit apának!
Gyere csak, Domenico! Idenézz!
Nézd csak!
- Antonio, elég volt! - Ugyan, Enza!
Ezt még nem láttad.
Gyere!
Ülj az ölembe!
Antonio, elég! Karácsony van!
Na és? Add a kezed!
Az ujjad tedd a ravaszra!
Van benne golyó?
Félsz?
Lőj!
Gyere csak, Teresa!
Lőj!
Lőj, Domenico!
Lőj! Húzd meg!
Ez az én fiam!
- Apa! - Igen?
- Mi az? - Semmi.
- Jól vagy? - Igen, apa.
- Biztos? - Biztos.
- Add a kezed! - Menj apával!
Vajon mi van itt?
Mi az?
- A jászol! - Apa készítette.
- De szép! - Ugye?
- És jött a Jézuska! - Mennyi ajándék! Domenico.
Erre „Domenico” van ráírva! Ez meg az enyém!
Nyissátok ki!
Lássuk!
Anya! Pont ilyet akartam!
- De szép! - Ugye?
És te mit kaptál?
A konzolt!
A Jézuska kitalálta! De jó!
Domenico! Ezt a játékot is te kaptad!
Nem! Később játszunk, most eszünk!
- Apa, kérlek! - Ülj ide, Domenico!
Te meg ide!
Na idenézzetek!
Nem semmi!
De szép!
- Finom! - Igen?
- Mesés! - Ezzel kezdjük?
Kérem a tányérodat!
JÓ ESTÉT!
Tűnés, Giovanni!
Húzd el!
Gyerünk!
Húzd!
Mozgás! A gyerekek! Gyorsan!
Domenico! Húzd!
- Told vissza! - Ülj le!
Ülj le!
- Félek, anya! - Nem lesz semmi baj!
Állj! Csendőrség!
Nézzetek szét!
Fel a kezekkel!
- Hol van? Hová ment? - Tiszta!
Nem érted? Hová ment?
Hová ment?
- Nézzetek a fal mögé! - Itt van valami!
Kifelé a szekrényből!
Vigyék innen a nőt és a gyerekeket! Gyorsan! Vigyétek a gyerekeket!
Húzd el!
Vigyázz!
Te rohadék!
Leszúrta! Rohadék!
Halló!
Az nem lehet!
Jól van, jövök.
Marco!
- Mi történt? - Giovanni…
Giovanni?
Giovanni.
Köszönöm!
Bíró úr! Elrontottam a karácsonyát?
Ne foglalkozz vele.
Mit csináltál?
Az apám…
Meg kellett mentenem.
Erről senki sem tehet.
De igen, én.
Maradhattál volna.
Egyetlen hibát vétettem. Megkerestem magát.
Nem hiszem, hogy ezt gondolod.
Nagyon fáj!
Mit tud maga az életről?
Akkor magyarázd meg!
- Tényleg segíteni akar nekem? - Igen.
Akkor szálljon le rólam!
A könyvek között!
Ott!
Itt nincs semmi.
Itt sincs.
Dente úr!
Ezt lefoglaljuk.
Hadnagy úr!
Ne! Mit csinál? Az a mi pénzünk, mi tettük félre!
Asszonyom, ha a maguké, visszakapják.
Hagyd, Enza!
Ha nagy leszek, nem leszek olyan, mint anya.
Én nem engedem be őket!
Ne aggódj! Ha nagy leszek, én megvédelek!
ESKÜDTSZÉK VÁDLOTT: ANTONIO TRIPODI
CALABRIAI FELLEBBVITELI BÍRÓSÁG
EMBERRABLÁS A GIOIA TAURO KIKÖTŐBEN
Giovanni!
Őket miért hoztad?
Üljetek le!
Adj egy csókot!
Ott van minden finomság, amit szeretsz.
Ülj le, Domenico!
Domenico, ülj le!
Szóval?
Hogy vagy?
Jól vagyok, anya. Ne aggódj!
Ti szót fogadtok, ugye?
Mikor jössz haza?
Nemsokára.
Nem maradhatok veled?
Nem.
Add a kezed, Domenico!
Domenico!
Add a kezed!
Fogadj szót!
Jó napot!
- Örülök, hogy eljöttek. - Mit akar tőlem?
Beszélgetni. Foglaljanak helyet!
Gyertek, üljetek le!
Segíthet Giovanni ügyében? Ezért keresett?
Nem, asszonyom. Giovanni már nagykorú.
Más bírák elé fog kerülni.
Nem tudna beszélni velük?
Ismeri. Tudja, hogy jó gyerek. Magára hallgatni fognak!
Már nem tehetek semmit a fiáért.
Akkor mit akar tőlem?
- Felismeri? - Persze.
Ő a férjem.
Az irattárban találtuk.
16 éves korában letartóztatták, mert társtettes volt egy emberrablásban.
Aztán…
Itt a testvére, Gioacchino…
mielőtt megölték.
Ő is járt már itt.
Ő a bátyja, Pietro, mielőtt életfogytiglanra ítélték.
Ezek az unokaöccsei, és a fia, Giovanni.
Elég!
Mind jártak nálunk,
kiskorukban letartóztatták őket, aztán börtönbe kerültek vagy meghaltak.
Tudja, hogy ez mit jelent?
Az ember nem választja a ‘Ndranghetát. Örökli.
Utolérte a férjét és az unokaöccseit,
az apósáékat,
a fiát, Giovannit…
és egy nap őket is utoléri majd.
Hogy merészeli?
Ki maga, hogy megmondja, hogy neveljem a gyerekeimet?
Azonnal el kell vinnie őket!
Minél előbb, minél messzebbre!
Majd én gondoskodom róluk.
Nincs mit beszélnünk. Többé ne keressen!
Domenico!
Gyere!
Figyelem! Luciát kérjük, menjen az egyes pulthoz!
Domenico!
Vegyél fagyit!
- Én is kérek, anya! - Teresa, te itt maradsz.
- Egyedül? - Igen. Mi baj történhet?
Menj csak, mi itt megvárunk!
Domenico!
Apa!
Ülj le!
Pisztáciás fagyit kérsz, mint mindig?
Csokis-tejszíneset.
Elnézést!
Mutasd a kezed!
- Hány ujj van rajta? - Öt.
Öt, ugye? Mint mi.
És mi lesz, ha összezárod az ujjaidat?
- Ököl. - Ököl.
Erős, és ütésre kész.
Tudsz ütni? Igen? Mutasd meg!
Hát ez mi volt?
Erősebben!
Így, ni!
Ez vagyunk mi! Érted már, Domenico?
Azta! Olyan, mint a tied, apa!
Domenico!
Te vagy a ház ura.
Ott van anyád és a nővéred.
Ki vigyáz majd rájuk?
Én fogok vigyázni rájuk.
Pontosan!
És tudod, ez mit jelent, Domenico?
Gyorsan fel kell nőnöd.
Fel tudsz nőni gyorsan?
Képes vagy rá, ugye?
Üdvözöllek, barátom!
Üdvözöllek!
Örülök, hogy eljöttél.
Üdvözöllek!
Ülj le!
Mi a helyzet, Canadese?
Az idegesítő kutya már nem ugat. Vancouverben minden kész.
Biztos, hogy bízhatunk bennetek?
Rengeteg pénzről van szó.
Az arkangyalokra esküszöm,
hogy az unokaöcsém egy grammot sem ad el a beleegyezésetek nélkül.
Na, Domenico?
Mit gondolsz?
Beszéltem apámmal.
Ha Kanadában a ti családotok intézi, akikhez örök barátság fűz,
megtriplázzuk a bevételt!
Mind keresni fogunk rajta.
Pompás!
Ez a tiéd. Az apád küldi.
- Köszönöm! - Szívesen!
Egész nap hívtam Teresát, de nem veszi fel.
- A nővéred furcsa. - Ő már csak ilyen.
Ha elveszed, észhez tér majd, meglátod.
- Add ide. - Inkább majd én viszem.
Menjünk, Mirko!
CSENDŐRSÉG
Állj! Szálljanak le!
Fel a kezekkel!
Fejet le!
CSENDŐRSÉG
Hadd mondjak valamit!
Nem megyünk együtt?
Mi történt?
Teresa! Domenico az!
Mit csináltál?
- Domenico, mi történt? - Semmi. Menj haza!
Teresa, menj haza!
Teresa!
- Teresa! - Hová mész?
Gyere vissza, Teresa!
Jó napot!
- Ügyvéd úr! - Jó napot!
Ülj le!
Ide, mellém!
Így, ni.
Bíró úr, kérem, vonják vissza az intézkedéseket!
Kicsit túlzásba estek.
Emlékszem rád.
Mi már találkoztunk. Akkor még nagyon kicsi voltál.
Semmi közöm ahhoz a táskához.
Akkor miért volt nálad?
Mirkóval csavarogtunk.
Találtuk. Be akartuk hozni a csendőrségre.
De amikor szembejöttek, megijedtetek tőlük.
Pontosan. Ahogy mondja!
Maguk mindig gyanakszanak.
Addig követnek, amíg félni nem kezdünk.
Gyere, mutatok valamit!
Ezt tíz éve csinálom.
Ugyanezeket a képeket mutatta meg anyámnak.
Emlékszem rá.
Ez viszont új.
A te fotód.
Bíró úr, még nem született ítélet.
Az összes többi itteni családdal is ugyanez a helyzet.
Nagyapák, apák és fiúk mind ide kerülnek.
Tudod, ez mit jelent?
Nem dönthetitek el.
Te sem.
Idebent erősnek látszol,
de odakint mások döntenek a fejed felett.
Nem vagy szabad.
Bíró úr!
Ha el akar ítélni, tegye meg!
De ne prédikáljon!
Azt a templomban is hallgathatom, és ott jobban csinálják.
Giovanni!
Bíró úr!
Emlékszel rám?
Semmit sem változott, csak őszült kicsit.
A bíróknak jól megy sora.
Menjek el, mint legutóbb, vagy beszélhetünk?
Attól függ, mit akar.
Tanácsot szeretnék kérni. Ülj le!
Egy új ügyről van szó.
A gyanúsított tizenhét éves.
Az apja hároméves kora óta bujkál.
Egyéves korában megölték a nagybátyját,
három unokaöccse börtönben van,
egy negyediket még fiatalkorában megöltek.
A bátyja meg tíz éve börtönben van, és nyolc év múlva szabadul, ugye?
Mit csinált Domenico?
Semmi komolyat.
De bár gyerek még,
neki kell vezetnie a családot.
Mit akar tőlem?
Beszélj vele!
Mondd el neki,
hogy tíz éve felkerestél,
és majdnem megszöktél.
Majdnem?
Bíró úr, én másképp emlékszem.
Most megyek. Fegyőr!
Giovanni!
Giovanni! De miért?
- Ő az öcséd! - Fegyőr!
Ő is így végezze?
Fegyőr!
Giovanni!
Meg kell értened, amit mondok, Domenico!
Ott a törvény, ugye.
Vannak bírók és csendőrök, igaz?
És ott a család.
- Figyelsz még, Domenico? - Igen, apa.
A család nem fordul a törvényhez! Dehogy!
A család a saját kezébe veszi a törvényt.
Marco!
Éjjel kettő van! Miért nem fekszel le?
El akarod venni Domenico Tripodit a családjától?
Hallgasd!
Ha a tanár maffiáról vagy a ‘Ndranghetáról beszél,
ne hallgass rá! Rám hallgass! Én elmondom, mi a család.
Ha valaki bánt téged,
nem a csendőröknél teszek panaszt miatta.
Dehogy! Odamegyek és a saját kezűleg végzek velük!
Domenico és az apja egy 2004-es lehallgatáson.
Rettenetes!
De mindig is ez volt a ‘Ndrangheta-féle nevelés.
Eddig elvettük a gyerekeket az erőszakos vagy függő szülőktől,
és új esélyt adtunk nekik.
Miért nem csináltuk ugyanezt ezekkel a gyerekekkel is?
Nem ítélhetjük őket egy életen át tartó szenvedésre!
Igazad van.
De az is fáj a gyerekeknek, ha elveszik őket a szeretteiktől.
Egyebük nincs!
- Ott vagyunk mi is! - Kik?
Mi. Az állam.
Tudsz egy családot, aki alig várja, hogy befogadja?
Hogy akarod egymagad legyőzni
a nemzedékek óta fennálló viszályt?
Hát…
Akkor nézzem végig tétlenül újra?
Nem, de szerintem egyedül vagy, és ez túl fáradságos munka.
Túl fáradt vagy már hozzá.
Gyere, menjünk aludni!
Jövök.
Bíró úr!
Ma nem megy haza?
- Még nem. Jó éjszakát! - Jó éjszakát!
ÜGYÉSZSÉG
HATÁROZAT
IGAZSÁGÜGYI MINISZTÉRIUM
A Reggio Calabria-i fiatalkorúak bírósága
a Büntető Törvénykönyv 530. cikkének figyelembevételével
meghozta az ítéletet.
Tripodi Domenico gyanúsítottat minden vádpont alól felmenti.
Nem követett el bűncselekményt.
De mivel a szóban forgó fiatalkorú
helytelen magatartást tanúsít, megszegi a törvényeket
és börtönviselt egyénekkel érintkezik,
és úgy tűnik, édesanyja alkalmatlan arra, hogy kordában tartsa őt,
amit másik fiának sorsa is bizonyít,
helytelen magatartása és bátyjának példája okán
a bíróság szükségszerűnek tartja azt,
hogy nevezett kiskorút átmeneti otthonban helyezze el
egy Calabrián kívüli régióban addig,
amíg be nem tölti 18. életévét.
Ezt nem teheti!
Nem teheti!
Az anyja vagyok! Mi az, hogy alkalmatlan vagyok?
Ügyvéd úr!
Uram!
- Mi folyik itt? - Nem tudom!
Mi történt?
Átolvasom az ítéletet, és fellebbezünk.
Fellebbezünk? Azonnal beszélni akarok a bíróval!
- Menjünk! - Ne aggódj, anya vigyáz rád!
- Engedjen át! - Nem lehet!
Az anyja vagyok! Megyek a bíróhoz!
- Anya! - Asszonyom!
Majd kitalálunk valamit.
Ezt nem tehetik meg, ugye?
Hogy merészeli?
Hogy merészeli elvenni a fiamat?
Asszonyom, én csak egy bíró vagyok. Érvényt szerzek a törvénynek.
Nem tudtam, hogy az a törvény, hogy egy ártatlan fiút
elvesznek az anyjától!
Ez az intézkedés nem ön ellen, hanem a fia védelméről szól.
Szeretném, ha Domenico jobb életet élhetne…
mint amilyet eddig élt.
Tönkre akar tenni!
Abból nem lesz semmi!
Nagyon meg fogja bánni!
Menjünk!
Megbánja!
Még nincs vége, bíró úr. Fellebbezünk!
Nyugodtan. Joguk van hozzá.
Domenico, gyere be!
Domenico!
Minden rendben?
Már hogy lenne?
Az a rohadt bíró!
Ki kéne nyírni!
Mi az, hogy elküld Calabriából?
Legalább nem zárnak be, mint Giovannit.
Akkor legalább tisztelnének!
Legalább találkozhatunk és beszélhetünk!
Beszélhetünk?
Jaj, de jó lesz!
Domenico, ne viselkedj így!
Ne mondd meg, mit csináljak!
Nem a fiad vagyok! Fogd be!
Teresa!
Gyere, segíts teríteni!
Gyere már! Az esőben beszélgetnek…
- Sziasztok! - Gaetano!
Menjünk hátra. Itt nincs levegő!
Hadd mutassam meg!
Tessék!
„Maffiaellenes harc és gyermekvadászat.”
„Elvehetjük-e a gyerekeket a maffiózó anyukáktól?”
És ez a kedvencem.
„Nem létezik nemes célból történő deportálás.”
Marco! Ez őrültség, ugye tudod?
Még az északi újságok is rád szálltak!
De a törvény az én oldalamon áll.
Az olasz alkotmány második cikke
és a New York-i Gyermekjogi Egyezmény.
Hát persze!
De ez itt Reggio Calabria, nem Manhattan!
Nincs rá se pénz, se ember, se tapasztalat!
Amíg ezek a fiatalok Calabriában vannak, sosem lesznek szabadok!
A családjuk az ítéletük!
A családjuk a mi ítéletünk!
Késő van. Dolgoznom kell.
Szervusz!
Marco!
Húsz éve együtt dolgozunk.
Tudod, hogy kedvellek,
és nem akarok a temetésedre menni.
LETARTÓZTATÁS LŐFEGYVERREL VISSZAÉLÉSÉRT
BÍRÓSÁG
Ő Domenico.
Ez meg a családja.
ÉJJEL AGYONLŐTTÉK GIOACCHINO TRIPODIT
EMBERRABLÁS A KIKÖTŐBEN
Az emberek sosem unják meg.
Talált valamit?
Ön szerint?
Napokig kutatok egy messinai család után,
és aztán feladom?
Még egy csodára lenne szükségem.
Maga remek szociális munkás,
de kellene egy pszichológus is.
Nincs rá keretünk…
Tudom. Ezért mondtam, hogy csodára van szükség.
- Nem is kopogsz? - Az én házamban nem.
Segíts anyának ebédet főzni!
Ezt befejezem, és megyek.
Mi van veled? Folyton a könyveket bújod.
Gaetano már vár!
Mi a baj?
Összevesztetek?
Mi az?
Az esküvő…
Ahogy közeledik, egyre jobban félek.
Félsz? Te?
Nem biztos, hogy akarom.
A szavunkat adtuk. Nehogy meggondold magad!
- „Adtuk”? - Apa meg én.
- Ti mentek hozzá Gaetanóhoz? - Ide figyelj!
Így is elég bajunk van, Teresa!
Nem kell a tiéd is!
Érted?
Jó napot, Maria!
- Köszönöm, Rosa! - Jó napot!
- Jó napot, bíró úr!
- Jó napot! - Jó napot!
Ő Enrico, a pszichológus.
Nagyon ügyes, és szívesen segít ingyen is.
Nagyon szívesen!
- Köszönjük! - Nincs mit.
Jól mutat majd az önéletrajzomban!
Foglaljanak helyet!
És a befogadó család? Azt hittem, ők is jönnek.
Meggondolták magukat.
És csak most mondja?
Csak most tudtuk meg.
Már nincs kedvük hozzá.
Majd találunk másikat.
Már próbáltam. Nincs több.
De van egy közösség, ami befogadná.
Más fiúkkal lenne együtt.
Nem!
Domenicónak családra van szüksége.
De nincsen, bíró úr!
Akkor leszünk mi a családja.
Igen, majd túlórázunk.
Ahogy eddig is.
Nem győztük meg?
Akkor hagyjuk Domenicót, és foglalkozzunk más üggyel!
- Várunk. - Nem.
Nem várhatunk.
A bátyjával, Giovannival is vártam, és azóta bánom.
Folytatjuk.
Az évek során megértettem,
hogy a milliók, a luxusautók és a hatalom ellenére
a ‘Ndranghetában rossz élet vár
mindenkire. A fiúkra, az asszonyokra, még a fejesekre is.
Megmutatjuk nekik, hogy van esélyük egy jobb életre!
Megmutatjuk nekik, hogy szabadon is lehet élni, és meggyőzzük Domenicót.
A fiú tudja, hogy boldogtalan?
Nem…
Még nem.
Mit jelentsen ez az email? Nem hiszem el!
Hirtelen a környék összes szociális munkása megbetegedett!
Félnek, bíró úr!
Senki sem akarja hazavinni Domenicót. Mit tehetnénk?
Hogy mit tehetnénk? Majd én megmutatom!
Zsaruk!
Zsaruk! Tűnés!
Zsaruk!
Jönnek a zsaruk!
- Jönnek a zsaruk! - Zsaruk!
Jó napot! Rendőrség.
Mit keresnek itt? Rendőrökkel jönnek?
Gyere, Domenico! Pakoljunk össze!
Csak nyugodtan. Fogadj szót nekik!
- Menjünk! - Domenico!
- Szégyen! - Három autóval jönnek egy fiúért!
Szégyen!
ÁLDÁS RÁTOK ÉS A VÁROSOTOKRA
Megjöttünk. Ez Messina.
Jól van, értettem. Persze!
Isten hozott!
Domenico papírjai.
Bemegyünk?
Ő Sebastian.
Szia!
Ő Ciro.
Ez a konyha.
Itt fogtok enni, ez a közös tér.
Ők Mahmud és Cristian. Majd összeismerkedtek.
Megmutatom a szobádat.
Ez az ágyad.
Nincsen egyágyas szoba?
Eleinte jobb, ha más fiúkkal laksz együtt.
Majd később kipakolsz. Beszélgessünk!
Mit akar tőlem?
Egyelőre ezt odaadni, mert még nem ettél.
Értem! Így lehet jó fiút faragni belőlünk! Édességgel!
Nem akarjuk, hogy jó légy.
Csak egy kérdésre válaszolj őszintén!
Mihez akarsz kezdeni?
Haza akarok menni!
Azt még nem lehet. Talán később.
Most találjuk ki, mit csinálhatnál itt.
Tanulhatsz vagy sportolhatsz.
Egyszer talán Enrico levihet a tengerpartra.
Te döntöd el.
Egyedül akarok lenni!
GYALOGOS FORGALOM A PART FELÉ
Nem tudom, mit csináljak.
Olyan egyedül vagyok!
Előbb Giovanni, most ő!
Domenico már nagyfiú.
Tudja, hogy szót kell fogadnia.
Akkor otthagyjuk?
- Mi lesz a bíróval? - A bírót…
Őt elintézem. Domenico meg ne hülyüljön.
Ha jól viselkedik, hamar hazaengedik.
De engedélyre lesz szüksége.
Beszélek majd vele,
hogy tudja, a család összetart.
- Értetted, Enza? - Persze.
És te?
Nem is köszönsz?
Meg sem csókolod apádat?
Hogy hívnak,
világszép királylány?
Jól haladnak az esküvői előkészületek, ugye?
Apa…
Mi az, drágám?
Semmi.
Szeretlek, apa!
Szorít az idő.
Most, hogy Domenico nincs itt, még fontosabb az esküvő.
Értetted, Teresa?
Igen?
Igen vagy nem?
Nyisd ki a táskádat!
Vegyél valami szépet!
Attól jobb lesz a kedved.
- Szia, drágám! - Szia, Antonio!
Szevasz!
Te vagy az új fiú?
- Mahmud vagyok. - Én Domenico.
Cristian.
- Miért küldtek ide? - Stresszes volt az életem.
- De nem vagy szicíliai. - Na és?
Semmi, csak mondtam.
Ne mondd!
Ne mondj semmit!
Jó sok cuccod van.
Semmi közöd hozzá!
Hagyd!
Jól ment.
Apád intézkedni fog,
Domenico hazalátogathat,
és minden jó lesz. Ugye, Teresa?
Szép lesz a ruhád.
És nagy buli lesz, meglátod.
Anya!
Te honnan tudtad, hogy szereted apát?
Hogy honnan?
Ezt nem lehet elmagyarázni.
Tudtam, és kész.
Fiatal voltam, amikor megismertem.
Ő 19 éves volt, de igazi férfi, és fontosnak éreztem magam mellette.
Nem is akartam senki mást.
És aztán?
Aztán semmi. Megszülettél.
És most itt vagyunk.
- Olyan életed volt, amilyet akartál? - Kinek van olyan?
Tudom, mire akarsz kilyukadni,
de nincs semmi bajom apáddal, és semmit sem bántam meg.
Csak hálával tartozunk neki.
Soha nem számíthattunk rá, anya!
Nem is emlékszem arra, hogy milyen vele élni!
Amíg itt volt, addig jó volt.
Ő jobban bánja, hogy el kellett hagynia minket.
És Giovanni? Ő mennyire bánja?
Giovannival rettenetes dolog történt.
Nem tudom, akarok-e olyan családot, ahol ez történik majd a fiammal.
Értem. De Gaetano jó fiú. Majd meglátod, hogy óvatos lesz.
Most mit csináljak, Teresa?
Vigyelek el?
Milyen pénzből?
Calabrián kívül senkik vagyunk!
Nekem kell elmondanom, hogy mennek itt a dolgok.
- Nincs kedvem hozzá. - Nekem sincs!
- Gyere! Csak egy perc! - Te nem értesz a szóból?
Most hogy van Domenico?
Még korai megmondani.
Így mondja el finoman, hogy rosszul?
Ellenséges. Nem eszik, alig alszik,
és senkivel sem barátkozik. Sem velünk, sem a többiekkel.
Hozzászokott ahhoz, hogy ő parancsol. Nehéz lehet neki.
Látja? Ön is érti, hogy időre van szüksége.
De mennyire?
- Maga szerint rosszul csináljuk? - Nem.
De nem szabad elsietnünk.
De ha nem megy, szóljon, és visszaküldjük.
Ne kísérletezzünk a fiún!
- Megértette? - Igen.
Szia!
Három óra van. Indulunk?
Nem.
- Ettél? - Nem.
- Kelj fel! - Muszáj?
Gyere, menjünk!
Gyere már!
DICSŐÍTSÉTEK VELEM AZ URAT
Van itt egy gimi is. Ha akarod, megnézhetjük.
- Király! - Mi?
- Füveznek. - Feljelented őket?
Pont én mondjam, hogy nem szabad?
- Santino, a halam? - Tessék! Nyolc euró.
- Írd a számlámhoz, Santino! - Szokás szerint…
Ezt nem értem.
Kokainnal kereskedsz, de zavar, ha valaki füvezik?
- Hogyhogy? - Az munka.
- Értem. Munka. - Ezt te nem értheted.
Egyetértek.
- Jó napot! - Jó napot!
Te nem is akarsz megváltozni? Nézz csak körül!
Nem izgat. Nem is vagyok messinai.
Persze.
Például ha megjavítanád a hintát, de nem tudnák, hogy te voltál?
Nem volna jó érzés, ha tennél valamit másokért?
Ahogy te teszed velem?
Én vagyok a hintád?
Azért nem kérsz pénzt, mert úgy jobban érzed magad.
Nem, barátom. Nincsen rá pénzük.
Én szívesen elfogadnám, hidd el.
A tiszta pénzt szeretem, csak a piszkos pénzt vetem meg.
Jaj, bocsánat!
Mit csinálsz, te hülye?
Csak hozzáértem! Elvesztettem az egyensúlyom, és…
- Nem is látszik! - Megkarcoltad!
Ezt most kifizeted!
Ha ezt akarod, beszéljük meg, mert…
Szarok rá! Azonnal add ide a pénzt!
Mennyit? Van nálam húsz…
Háromszáz euró!
Háromszázat? Annyim nincs!
Tűnj el innen!
Őrült vagy, Domenico! Őrült!
Nem szabad így viselkedni!
Erősebb is lehetett volna nálad,
és lehet, hogy fegyver van nála!
Azért van pár szabály! Nem csinálhatsz ilyet!
Vigyázz… Mit csinálsz?
Én vezetek.
Azért kösz, Domenico!
Biztos, hogy te vezetsz?
Ha tudsz, akkor… De csak lassan!
Nagy a forgalom!
Csak lassan, Domenico!
Drágám!
Késő van, mennem kell.
- A kicsi? - Jól van.
Van gyümölcs. Add oda neki, ha felkelt!
- Minden rendben? - Igen.
- Szia! - Szia!
Sziasztok!
- Jól van, mehettek. - Köszi!
- Milyen volt? - Szuper.
Szuper.
Ülj le, Domenico!
Írtam egy listát pár lehetőséggel.
Iskola, színház, ételosztás, önkéntes munka gyerekekkel…
- Nem választhatnál nekem? - Nem.
Domenico! Nyomás a konyhába!
- Már kész a vacsora? - Nem, most kell megfőzni.
Mi közöm hozzá?
Ma te főzöl, Domenico.
Felváltva főzünk.
- Éhesek vagytok? - De mennyire!
Három napja nem ettem!
Domenico! Van valami baj?
Gondolkodtam.
Min gondolkodtál, Domenico?
Nem értem, miért foglalkoztok velem.
Van családom, megvan mindenem, nektek meg nincs!
Biztos ez?
És hol az a híres állam?
Neki sem fizetnek. A bíró is azt csinál, amit akar.
Te meg…
Szegény vagyok. Tízéves az autóm.
Megértettem, abbahagyhatod.
De otthon kimondhatod, amit gondolsz, ahogy itt, nálunk?
Annak mi köze ehhez?
Van. Nem is kevés. Te is tudod.
Ha már kitaláltad, hogy mit szeretnél, írd le!
- Mi lesz, Domenico? Jössz? - Nyomás!
Persze, hogy jön! Éhesek vagyunk! Nyomás a konyhába!
Gól!
- Tudsz főzni? - Tésztát főzni nagyon könnyű.
- Felteszem a vizet főni. - Majd én!
- Mi a helyzet? - Ma koplalni fogunk.
- Segítek! - Most én vagyok a soros!
És főzni fogok nektek!
Egyetek!
Nem ettem ilyen jót, amióta Olaszországban vagyok!
- De csak egy hete vagy itt! - Kevesebb, mint egy hete!
Ha akarod, megtanítalak főzni.
Te, aki tegnap megmérgeztél minket?
Finom volt.
Akkor holnap én főzök?
Domenico! Gyere egy percre!
- Tessék! - Én is kérek!
Szervusz, Domenico!
Mit akar?
Látom, beilleszkedtél.
Alig várom, hogy hazamehessek. Mint az első napon.
Rossz híreket hoztam.
Giovanni nincs jól.
Mi történt?
Kórházba vitték.
Meg akarta ölni magát.
Figyelj…
Nem akarod meglátogatni?
Elengednek?
Ha akarod.
Persze!
Itt megvárlak.
TRANSZFÚZIÓS KÖZPONT
LABORATÓRIUM
Giovanni!
Domenico!
Mit csináltál?
Semmit.
Nem akartam meghalni, csak egy kis levegőváltozás kellett.
Csak így lehet kijutni onnan.
Már csak hat évet kell leülnöm.
- Az nem sok. - Hat év!
Akkor üld le te!
Igazad van. Ne haragudj!
Milyen Messinában?
Jó.
Mit csináljak, Giovanni?
Amit akarsz, Domenico.
De apának szüksége van rád.
Nem elég, amit tőled kért?
Mire célzol?
Sosem kért tőlem semmit!
Tán átmosták az agyadat?
Nézz a szemembe!
Szereted apát?
Ő szeret minket?
Ne haragudj!
Menj el, Domenico!
Menj!
Nem akarom megszokni, hogy látlak.
Kéred?
Nem.
Azt hiszed, erősebb vagy nálam?
Domenico!
Ezt hallgasd meg!
Srácok!
Idenézzetek!
Domenico, minek kell ez neked?
- Mi közöd hozzá? - Nyugodj meg!
Állj! Elég!
Nyugodjatok meg!
Megtudhatom, mi történt?
Ne félj! Beszélj nyugodtan!
Bármit elmondhatsz.
És maguk?
Mindent elmondanak nekem?
Mit nem mondtunk el?
Hogy a trófeájuk vagyok, bíró úr!
Ha átállok, az jó fényt vet magukra!
Azt hiszik, mások, mint a családom! Tévednek!
Ugyanúgy kihasználnak!
Ezért gyógyszerezed magad
titokban?
Nem.
Előtte is szedtem. Nálunk mindenki szedi!
A téglák nem mondták?
Ez segít túlélni.
Mi nem tudunk olyan nyugodtan aludni, mint mások!
Ha valakinek eszébe jut, hogy el kell kapni a maffiát,
akkor hajnali háromkor törnek ránk!
Otthon nem lehet beszélgetni, mert a szobák be lehetnek poloskázva!
Nem sírhatunk a telefonban, mert lehet, hogy egy rendőr is hallja!
És ha az ember az apjával beszél, máshogy kell szólítania!
Nem szólíthatja „apának”,
mert letartóztatják, és az ő hibája lesz!
Pedig csak ötéves voltam…
- Felmehetünk? - Nyugodtan!
Nem kellett volna. Ezért még számolunk.
Nincs jól.
Még sosem láttam ilyennek.
Talán mégis várni kellett volna.
Nem! Most kezd érezni!
Haragot, dühöt, félelmet. Ahogy ön akarta!
Kezd kételkedni a dolgokban,
és ezáltal fejlődik.
Ez ám a diadal!
Ön szerint tévedünk?
Talán. De nem baj. Folytassuk!
Gyertek, menjünk!
Gyertek, fiúk! Megyünk!
Gyere, Domenico! Indulunk!
- Még ne! - Fiúk!
- Menjünk haza, elég volt! - Ne!
- Mártózzunk meg! - Elment az eszed!
- Gyertek már! - Őrült vagy!
- Hideg van! - Tüdőgyulladást fognak kapni!
Nem lesz baj!
- Gyertek! - A suli amúgy is szar!
Domenico, gyere!
Domenico, mártózz meg te is!
Gyere le! Jó a víz!
Ugorj be, Domenico!
Gyere be a vízbe!
Gyere, Domenico! Meleg a víz!
Gyerünk, Domenico!
Végre!
TANULNI
Akkor keressünk egy jó iskolát!
Nem tanulhatok itthon?
Nem akarsz még több barátot?
Miért? Mindjárt 18 leszek, és hazamegyek.
Talán sok barátot szerzel itt, és meggondolod magad.
Doktornő!
Anyukám egyedül van. Bárhogy lesz, én hazamegyek.
Jól van. Akkor mondjuk azt, hogy unalmas otthon tanulni.
Keresünk iskolát.
A többiek tudni fogják, hogy ki vagyok?
Itt csak Domenico vagy.
Lehetsz félénk, vidám, kedves, rosszindulatú, szorgalmas…
Te döntöd el.
Választhatsz és változhatsz,
ha más akarsz lenni.
Gyertek enni!
Engedjetek!
Enni akarok!
Gyertek!
Essünk neki!
- Itt a tészta! - Ki kér?
Finom lesz!
Elnézést! Itt lakik a Tripodi család?
Jöjjön!
- Üljön le! - Köszönöm!
Remélem, nem zavarok.
Egyáltalán nem.
Csak nem értem, mit akar tőlünk.
Domenico mindjárt betölti a 18-at, és eljöhet Messinából.
Segíteni fog neki, asszonyom?
Domenico mindig azt csinált, amit akart, és ez így is marad.
Mindenről ő dönt.
Domenico vagy a férje?
Maga az anyja. Szeretik egymást. Domenico hallgat magára.
Tudnia kell, hogy nincs egyedül, hogy maga támogatja.
Asszonyom! Tudja, hogy ha a fia itt marad, úgy végzi majd, mint Giovanni?
Vagy a férje.
Eleget hallottam már ezt.
Én is anya vagyok.
Azt hiszi, könnyű idejönnöm és ezt mondanom magának?
Azt hiszi, nem tudom, mit érez?
De gondolnunk kell Domenicóra!
Minden rendben?
Igen.
Igen, Gaetano.
Főzöl egy kávét?
Még sokáig marad, asszonyom?
- Már megyek is. - Kikísérem.
- Viszlát! - Viszlát!
Na?
- A kávé? - Főzd meg te!
Nincs időm a dedóra. Baj van.
Hatalmas baj.
- Menj arrébb! - Pillanat!
- Engedj! - Engedd oda!
- Mit akarsz? - Hagyd csak!
TÍZ EMBERT TARTÓZTATTAK LE FEGYVER- ÉS KÁBÍTÓSZER-KERESKEDÉSÉRT
- Maria! - Domenico!
A nagyi beteg.
Sosem kértem semmit, de most haza kell mennem.
Hozol igazolást?
Igen, kérek az orvostól.
- Jó, de estére gyere vissza! - Köszi!
Domenico!
Menjünk gyorsan!
- Haza is megyünk? - Arra nincs időnk.
Mi tartott eddig?
- Azonnal indultam! - Bocs, de baj van…
Apa?
Még jól van, de bujkál,
és már nincs, aki fedezze, úgyhogy nem bírja sokáig.
Menjünk!
A nővéred mindig ideges.
Jó, hogy lesz diplomája. Legalább lenyugszik.
Minek a sok könyv, ha férjhez mész?
Apa!
Gyertek be! Vigyázzatok a fejetekre!
Üljetek le!
Kértek kávét?
Mást nem adhatok.
Egyébként is kevés az idő, használjuk ki!
Domenico, te elmész Reggio Calabriába Gaetanóval.
A kikötőnél van egy kis kocsma. Canadese ott vár.
A mosdóban van egy ajándéka a számunkra. Vedd el és hozd ide!
De vissza kell mennem Messinába!
Igen… Vissza is mész.
De holnap.
Beszéltem az ügyvéddel, ő mindent elintéz.
Ma csak a családdal törődj!
Mi az, Domenico? Érdeklünk még egyáltalán?
Igen.
Más nem mehet érte?
Domenico!
Van, amikor csak mi tudunk elintézni dolgokat.
Emlékszel arra, amikor letartóztatták Giovannit?
A bátyád még mindig ül.
Számlákat zároltak, lakásokat foglaltak le…
Egy ballépés, és mindent elveszíthetünk!
Értem.
Megértettem!
Hogy áll az esküvő?
- Minden kész. - Hála az égnek!
Segítek, apa.
Hagyd csak!
Gyermekeim…
Megnőttetek.
Ti vagytok a jövő.
Én, itt a hegyekben…
már a múlt vagyok.
De itt vagyok, látjátok?
Nem hagylak el titeket.
Vigyázok rátok.
- Domenico! - Mi történt?
- Jól vagy? - Igen.
Egyikünk sem akar úgy élni, mint anya és apa!
Menjünk!
Szökjünk el együtt!
Nem tehetünk semmit! Ne csinálj ostobaságot!
Nem tehetünk semmit!
Olyan sovány vagy! Kapsz te enni ott, Szicíliában?
Még sokat is.
Milyen volt apátokkal?
Jó.
Biztos?
Fáradt volt, de mi majd mindent megoldunk.
Ne aggódj!
Anya!
Tudod, apa mire kérte?
Csendesen!
Csak ennyit tudsz tenni érte?
Mindenkire gondolnom kell.
Ott van Domenico, az apád és Giovanni is.
És ha Domenicót is lecsukják, mit fog kapni?
- Miért kérded ezt? - Mert mindig ez van, anya!
Domenico nem aggódik.
Ha apád kérte meg, akkor nincs veszély.
Mit nem értesz ezen?
Domenico!
A hívott szám nem elérhető…
Komp indul Messinába.
ENRICO: VEDD FEL, KÉRLEK!
Add a kezed!
Halló!
Tessék?
Hogyhogy eltűnt?
BELÉPNI TILOS
Mit csinálsz, Teresa?
Félsz tőlem?
Félsz az anyádtól?
Hát ennyi volt?
Magamra hagysz?
Menjünk együtt!
Gyere velem!
Hová akarsz menni?
Ki fogadna be? A bíró?
Nem vagyunk férfiak, lőni sem tudunk,
és nem segíthetünk, ha letartóztatnak valakit.
Mire vagyunk jók?
Tessék!
Nem kell!
Ne butáskodj!
Anya!
Én szeretem apát!
Tudom.
A hívott szám nem elérhető. Kérjük, ismételje meg hívását később…
Mihez kezdjünk, bíró úr? Menjünk haza?
Mindjárt 2 óra van.
Még várunk egy kicsit.
A NAPFÉNY SZIGETE
Legalább mondd, hogy jól vagy!
Nem. Nem vagyok jól.
Valaha erős voltam. Most gyenge vagyok.
Tudtam, mi a dolgom. Most folyton kételkedem.
Nem tudtam nevetni, most meg folyton sírnék.
Szerettem magamat,
most meg nem is ismerem önmagamat.
De legalább szabad vagy, és szabadon dönthetsz.
Akkor el akarok menni, bíró úr!
Minél távolabb Calabriától!
El akarok tűnni!
Elmenni valahová, ahol senki sem talál rám!
Sem az apám, sem maguk!
Segítenek nekem?
Igen.
- Hogyne! - Igen, Domenico.
Hogy lefogytál!
Pedig enned kellene.
Hoztam neked lasagnét és süteményt. Edd meg, mielőtt megromlik!
- Értetted? - Anya!
Igen?
Miért főzöl ennyit?
Mi más dolgom van?
Legalább lefoglal. Amíg főzök, nem gondolkodom.
Új életet kezdhetnél.
Az én életem az, hogy melletted és apád mellett vagyok.
Más hely számomra nincs.
Anya!
Van két másik gyereked is!
Maradok, amíg itt vagy.
Maria nem jött?
Közbejött neki valami. Sajnálja, és üdvözöl.
Jól van. Jó utat!
Bíró úr!
Domenico!
Elmész, és nem is szólsz?
Domenico elmegy! Gyertek!
- Még van két óra. - Együnk!
- Jó, együnk! - Még egyszer érezzük jól magunkat!
Zabáljunk!
Bejött a vonat. Itt a jegyed.
Tedd ide!
Az egyes vágányról indul. Jó utat!
Nem búcsúzkodom. Elérzékenyülnék.
- Egyes vágány? - Egyes.
Menj már! Nyomás!
Domenico!
BARILLA CSALÁD
CALABRIAI FELLEBBVITELI BÍRÓSÁG
VÁDLOTT: GIUSEPPE BARILLA
- Jó napot! - Jó napot!
- Maga Lo Bianco bíró úr? - Igen.
Foglaljon helyet!
Igaz, amit írnak?
Elviszem a srácokat Calabriából, de nem deportálom őket.
És ha még kicsik, és az anyjuk is velük menne?
Kitaláltunk valamit.
Foglaljon helyet!
2012 ÓTA A REGGIO CALABRIA-I FIATALKORÚAK BÍRÓSÁGA
40 FIATALKORÚT MENTETT KI A ‘NDRANGHETA KARMAI KÖZÜL
ÚJRA TANULHATTAK, SZABADON JÁRHATTAK ÉS ÁLMODHATTAK,
MINT A VELÜK EGYKORÚAK. VÉGRE SZABADON DÖNTHETNEK.
A BÍRÓ ÉS MUNKATÁRSAI TÖBBÉ NINCSENEK EGYEDÜL.
A LIBERA SZÖVETSÉG, AZ IGAZSÁGÜGYI ÉS AZ ESÉLYEGYENLŐSÉGI MINISZTÉRIUM,
AZ ANTI-MAFFIA IGAZGATÓSÁG ÉS AZ OLASZ EPISZKOPÁLIS KONFERENCIA SEGÍTI ŐKET.
SOK ANYA DÖNTÖTT ÚGY, HOGY KÖVETI A FIÁT.
A feliratot fordította: Szász Barna