FILMEN ER BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
'NDRANGHETA ER DEN ENESTE KRIMINELLE ORGANISASJONEN PÅ FEM KONTINENTER
MED EN INNTEKT PÅ 53 MILLIARDER EURO I ÅRET.
FAMILIEN ER HJERTET I DERES KRIMINELLE STRUKTUR,
OG MAKTEN GÅR ALLTID I ARV FRA FAR TIL SØNN
VILLA SAN GIOVANNI, MESSINASTREDET 24. DESEMBER 2006
Fergen til Messina forlater piren.
Dommer.
Giovanni!
-Tar du fergen også? -Nei.
Tenkte du på det jeg sa?
Ja.
Jeg tror du har rett, men…
Men?
Jeg vil ha en jobb langt herfra.
Greit.
Fergen til Messina forlater piren.
La oss dra til kontoret mitt.
Jeg kan gi deg noe i kveld.
Det er jul. Jeg burde være med familien min.
Du har rett. Senere, da?
-Etter nyttår? -Ja.
Du tar det rette valget.
Du må ikke bekymre deg eller bli opprørt.
Stol på meg.
Ha det.
Fergen går.
Kommer han ikke?
Selvfølgelig gjør han det.
Men han svarte ikke…
Kom igjen! Klar?
Vi setter denne her.
Hei, Mimmo. Lykke til.
-Lykke til, frue. -Takk, Mimmo.
Alt for deg, frue.
God jul.
Øynene åpne.
-Giovanni! -Giovanni!
Jeg var redd du ikke kom!
Tror du jeg lar deg være alene?
Er det riktig? På julaften?
Vi ventet på deg hjemme.
Kom igjen, mamma.
Jeg var på Reggio for å få de siste gavene.
-For hvem? -Ikke deg.
Hva ba du julenissen om?
-En konsoll. -En dukke.
Saverio.
Hvordan går det?
Alt i orden.
Kom igjen.
Jøss, hvor lenge!
Min kjære.
Pappa!
La meg se deg.
Madonna!
Du har vokst!
Og denne prinsessen?
-Jeg har savnet deg. -Jeg også.
Få masse kyss.
Kom, Domenico. Se.
Se.
-Antonio, stopp. -Enza. Kom igjen.
Du har aldri sett dette.
Her.
Inn i armene mine.
Antonio, det holder. Det er jul.
Hva så? Legg hånden din her.
Fingeren din er på avtrekkeren.
Er den ladd?
Redd?
Skyt.
Teresa, kom hit.
Skyt.
Skyt, Domenico.
Kom igjen!
Sønnen min!
-Pappa… -Vel?
-Ingenting.
-Går det bra? -Greit, pappa.
-Sikker? -Ja.
-Gi meg hendene dine. -Hei, dra med pappa.
Og hvem vet hva som er der?
Hva?
-Vuggen! -Jeg klarte det.
-Nydelig. -Virkelig.
-Så kom julenissen! -Gavene! Domenico…
Det står Domenico. Denne er min!
Åpne alt!
La oss se.
Mamma, det er akkurat det jeg ville ha!
-Den er så fin! -Ser du?
Og du, la oss se.
Konsollen!
Nissen gjettet, og han er god!
Domenico! Og dette er det andre spillet til deg.
Nei. Leker senere, nå spiser vi.
-Å, pappa! Nei! Vær så snill! -Domenico, sitt der.
Og du der, kjære.
Kanskje jeg ikke forklarte!
Her har vi!
Så fint!
-Det er godt! -Er det?
-Det er fantastisk! -Skal vi begynne med dette?
Gi meg tallerkenen din.
GOD KVELD
Giovanni, kom deg ut.
Kom deg ut.
Dra!
Dra! Kom deg ut herfra!
Flytt deg. Faen, barna! Flytt deg!
Domenico, flytt deg! Dra!
-Nærme! -Sitt!
Sitt!
-Mamma, jeg er redd… -Alt ordner seg!
Stopp! Carabinieri!
Venstre, høyre! Gå!
Opp med hendene!
-Hvor er han? Hvor ble det av ham? -Det er klart!
Forstår du hva jeg sa? Fortell meg hvor han dro!
Hvor?
-Sjekk bak veggene! -Det er noe her!
Ut. Kom deg ut av skapet! Gå!
Flytt ungen og kvinnen! Flytt deg! Flytt ungen.
Flytt deg! Fort!
Se opp!
Din jævel!
Mann nede! Drittsekk!
Hallo?
Det er umulig.
Ja. Ok, jeg kommer.
Marco!
-Hva skjer? -Giovanni.
Giovanni?
Giovanni.
Takk.
Dommer. Ødela jeg julen din?
Glem det.
Hva gjorde du?
Det er faren min.
Jeg måtte redde ham.
Det er ingens feil.
Det er min feil.
Skulle ikke latt deg gå.
Min eneste feil var å finne deg.
Jeg tror ikke du tror det.
Det gjør vondt!
Hva vet du om livet mitt?
Så kan du forklare.
-Vil du virkelig hjelpe meg? -Ja.
Så ikke kom tilbake.
Let blant bøkene.
Se der!
Ingenting her.
Ikke her heller.
Overbetjent.
Vi konfiskerer disse.
Overbetjent.
Nei! Hva gjør du? Det er våre penger! Vi sparte dem.
Hvis det er dine, kan du få dem tilbake.
Enza, la det gå.
Når jeg blir voksen, blir jeg ikke som mamma.
Jeg slipper dem ikke inn…
Ikke vær redd. Når jeg er voksen, skal jeg beskytte deg.
STRAFFEDOMSTOL ANKLAGET: TRIPODI ANTONIO
REGGIO CALABRIA ANKEINSTANS
KIDNAPPING VED GIOIA TAURO HAVN
Giovanni!
Hvorfor tok du dem med?
Sett deg.
La meg kysse deg…
Der borte har dere alt det dere liker.
Sitt, Domenico.
Domenico, sitt.
Vel?
Hvordan går det?
Det går bra, mamma. Ikke vær redd.
Dere to oppfører dere, ikke sant?
Når kommer du hjem?
Snart.
Kan jeg bli her med deg?
Nei.
Gi meg hånden din, Domenico.
Domenico.
Gi meg hånden din.
Gi broren din hånden.
Å, hallo.
-Jeg er glad du kom. -Hva vil du?
Bare snakke. Vil du ikke sitte?
Kom igjen. Sett dere der.
Kan du hjelpe meg med Giovanni? Var det derfor du ringte?
Nei, frue. Giovanni er voksen nå,
andre magistrater vil dømme ham.
Kanskje du kan snakke med dommerne?
Du kjenner ham! Han er en god gutt. De hører på deg.
Jeg kan ikke gjøre mer for sønnen din.
Så hva vil du med meg?
-Kjenner du ham igjen? -Ja.
Det er mannen min.
Vi fant det i arkivet.
Han var 16 år da de arresterte ham som medskyldig i kidnapping.
Og så
den andre broren, Gioacchino,
før de drepte ham.
Han var innom her også.
Og broren Pietro, før de fengslet ham på livstid,
og barnebarna og sønnen Giovanni.
Det holder!
De var alle innom her,
arrestert som unge, etterlyste, drepte eller arrestert som gamle.
Vet du hva det betyr?
Man velger ikke 'ndrangheta, man arver det.
Det nådde mannen din og barnebarna hans,
svigerforeldrene dine,
sønnen din, Giovanni,
og én dag dem også.
Hvordan våger du?
Hvem er du til å fortelle meg hvordan jeg skal oppdra barna mine?
Du må få dem vekk umiddelbart,
så fort som mulig.
Jeg skal passe på dem selv.
Vi har ikke mer å si til hverandre. Ikke ring meg igjen!
Domenico!
Kom igjen.
Internkommunikasjon, Lucia til pult nummer én.
Domenico.
Gå og kjøp deg en is.
-Jeg også, mamma. -Nei, Teresa. Du blir hos meg.
-Alene? -Ja. Hva kan skje?
Vi venter her.
Domenico!
Pappa!
Sett deg.
Hvordan vil du ha isen? Pistasj som alltid?
Sjokolade og krem.
Beklager.
Åpne hendene.
-Hvor mange fingre i en hånd? -Fem.
Fem? Som oss?
Hva er det om jeg lukker den?
-En knyttneve. -En knyttneve.
Sterk og klar til å angripe.
Kan du slå til? Ja? Vis meg.
Hei! Og hva er dette?
Sterkere!
Der.
Dette er oss. Forstår du, Domenico?
Jøss! Den er som din, pappa…
Domenico…
Du er mannen i huset nå,
det er mamma og søsteren din,
hvem skal passe på dem?
Jeg gjør det.
Ja.
Vet du hva det betyr, Domenico?
Du må bli voksen fort.
Kan du bli voksen fort?
Kan du? Ja?
Hei, venn.
Til deg.
Jeg er glad du kom.
Hei.
Sett deg.
Canadier, hva skjer?
Irritasjonsmomentet sluttet å bjeffe. I Vancouver er alt klart.
Kan vi stole på hverandre?
Vi mener masse penger.
Jeg sverger på erkeengelen Mikael
at fetteren min ikke vil selge et gram uten din velsignelse.
Vel, Domenico?
Hva synes du?
Jeg snakket med faren min.
I Canada, med en familie som din, alltid venner,
vi tredobler beløpet.
Vi kan alle tjene noe.
Bravo.
Denne er til deg, faren din sender den.
-Takk. -Vær så snill.
Jeg har ringt Teresa i hele dag, men ingen svarer.
-Søsteren din er rar. -Sånn er hun.
Når du gifter deg, vil det hjelpe henne.
-Jeg tar den. -Nei, jeg holder den.
Kom igjen, Mirko.
POLITI
Stopp! Ned!
Opp med hendene.
Ned med hodet.
Ned!
POLITI
Jeg har noe å si!
Skal vi dra sammen?
Hva skjer?
Teresa! Det er Domenico!
Hva gjør du?
Hva driver du med?
-Domenico, hva skjer? -Ingenting, gå.
Teresa, dra hjem.
Teresa.
-Teresa. -Hvor skal du?
Kom hit, Teresa.
Hallo.
-Sir. -Hallo.
Sett deg der.
Der, ved siden av meg.
Her er det.
President, vi vil at forholdreglene fjernes.
Det er for mye.
Jeg husker deg…
Ja, vi møttes, men du var fortsatt et barn.
Jeg har ingenting med den bagen å gjøre.
Hvorfor fikk du den?
Mirko og jeg vandret rundt,
og vi fant den på bakken og skulle ta den med til carabinieri.
Og da carabinieri kom til dere, mistet dere tilliten.
Greit, bravo.
Du er alltid mistenksom.
Du følger etter oss til vi er redde.
Kom, jeg skal vise deg noe…
Jeg gjorde dette for ti år siden.
Det er de samme bildene du viste moren min.
Jeg husker det.
Og dette er nytt.
Ditt.
President, du må fortsatt dømme.
Hvis jeg tar de andre Reggio-familiene, er det det samme.
Bestefedre, fedre og sønner kommer innom her.
Vet du hva det betyr?
Ingen av dere bestemmer noe.
Ikke engang du.
Du er tøff her inne,
men utenfor lar du andre bestemme for deg.
Du er ikke fri.
President.
Hvis du må dømme meg, gjør det,
men ikke forkynn,
for jeg kan gå i kirken for det, og de er bedre.
Giovanni.
Dommer!
Husker du meg?
Du er den samme, bortsett fra noen hvite hår.
Dommer er en god jobb.
Hva skal jeg gjøre? Dra som sist, eller kan vi snakke?
Det kommer an på hva du vil…
Jeg trenger råd. Sitt.
Det er min neste sak.
Han er 17,
faren har vært på rømmen siden han var tre år,
onkelen hans ble drept da han var ett,
tre fettere under hardt fengselsregime,
et fjerde drap da han var en gutt på 90-tallet…
Broren hans har vært fengslet i ti år og har seks år igjen.
Hva gjorde Domenico?
Ikke mye ennå.
Men selv om han bare er en gutt,
er det hans tur til å ta familietømmene.
Hva vil du med meg?
Snakk med ham…
Fortell ham sannheten,
du kom til meg for ti år siden,
og du klarte nesten å dra.
Nesten?
Dommer, vi husker ulikt.
Jeg må gå… Betjent!
Giovanni.
Giovanni, hvorfor?
-Han er broren din. -Betjent!
Vil du han skal ende opp som deg?
Betjent!
Giovanni!
Du må forstå hva jeg sier. Domenico.
Det er et lovkonsept,
det er dommere og carabinieri, ikke sant?
Og det er et familiekonsept.
-Hører du, Domenico? -Ja, pappa.
Familien vender seg aldri direkte til loven.
Familien tar loven i egne hender.
Marco.
Klokken er 02,00. Vil du ikke legge deg?
Vil du ta Domenico Tripodi fra familien sin?
Hør her…
Når læreren snakker om mafia eller 'ndrangheta,
kan du ikke høre etter, for jeg sier hva familie er.
Hvis noen gjør noe galt,
ringer jeg ikke carabinieri for å si at de drepte sønnen min.
Nei! Jeg tar dem og dreper dem med hendene.
Domenico og faren ble hacket i 2004.
Det er forferdelig.
Men dette var alltid en 'ndrangheta-oppvekst.
Vi fjernet barn fra voldelige, avhengige foreldre
for å gi dem en ny mulighet.
Hvorfor gjorde vi ikke det samme med disse ungdommene?
Vi kan ikke dømme dem til et liv med smerte!
Du har rett.
Men det er også vondt for en gutt å bli revet fra de han elsker.
Det er alt han har.
-Der er oss. -Hvem?
Oss. Staten.
Har du en familie som er klare til å ta imot dem?
Fortell meg hvordan du alene
kan beseire hat og fiendtlighet som har vært i generasjoner?
Vel…
Må jeg bare se på igjen?
Du er alene, og arbeidet er for komplisert.
Og du er for trøtt til det.
La oss legge oss! Kom igjen.
Jeg kommer.
President…
President!
Skal du ikke hjem i kveld?
-Nei. Ikke ennå. God natt. -God natt.
AKTORS KONTOR
DEKRET
JUSTISDEPARTEMENTET FØRSTE VELKOMSTSENTER
Reggio Calabria rettsinstans for mindreårige
viser til artikkel 530 i straffeloven
og avgjør at
den anklagede, Tripodi Domenico, blir frikjent på alle punkter
for ikke å ha begått handlingene.
Men siden den mindreårige ga opphav
til manifestasjoner av uregelmessig atferd og karakter
som resulterte i omgang med tidligere forbrytere,
og moren virker uegnet til å beherske den farlige atferden,
som den andre sønnens skjebne viste…
Det forferdelige bildet som males, og brorens opplevelse,
får retten til å se på det som uunnværlig
å overlate den mindreårige til sosialtjenesten
for å plassere ham i et annet område enn Calabria
til han blir 18 år gammel.
Kan du gjøre det? Nei!
Du kan ikke!
Du kan ikke, jeg er moren hans! Hvordan er jeg uegnet?
Advokat!
Vel, sir? Vel?
-Hva er alt dette? -Jeg vet ikke.
Hva skjer?
La meg se på papirene, så kan vi anke.
Anke? Jeg må snakke med dommeren med en gang.
-Vi drar nå. -Slapp av, der er mamma. Ok?
-Du må slippe meg forbi. -Du kan ikke.
Jeg er moren. Jeg må snakke med dommeren.
-Mamma! -Frue…
Vi finner en løsning.
De kan ikke gjøre det, ikke sant?
Hvordan våger du?
Hvem er du til å ta sønnen min fra meg?
Frue, jeg er bare en dommer, jeg stoler på loven.
Jeg visste ikke at det er loven at en uskyldig gutt
blir tatt fra moren sin!
Men dette er ikke mot deg, men for å beskytte sønnen din.
Jeg vil bare at Domenico skal få et liv
som er bedre enn det han hadde.
Du vil ødelegge oss!
Du får ikke gjøre det!
Vi skal gjøre det ille for deg! Ille!
Vi drar nå.
Ille!
Det er ikke over, president. Vi rapporterer til kriminalomsorgen.
Det er din rett.
Domenico, kom hit.
Domenico.
Er alt i orden?
Hvordan er det mulig?
Denne drittdommeren!
Vi burde drepe jævelen.
Hva betyr "ut av Calabria"?
Det betyr i det minste ikke fengsel som Giovanni.
Hva i helvete? Fengsel gir meg respekt.
Men vi kan i hvert fall se hverandre og snakke sammen.…
Snakke!
Er ikke det flott?
Domenico, ikke vær sånn.
Ikke fortell meg hva jeg skal gjøre.
Jeg er ikke sønnen din! Hold kjeft!
Teresa.
Kan du hjelpe meg? Dekk bordet.
Kom igjen! Snakker i regnet…
-Hei. -Gaetano.
La oss gå rundt, det er ingen luft her!
Nå skal jeg vise deg…
Her!
"Antimafia og barnejakt."
"Er det riktig å ta barn fra mafiamødre?"
Og her er favoritten min.
"Det finnes ingen deportasjon for gode formål."
Marco. Dette er sprøtt. Du vet vel det?
Til og med nordavisene gikk etter deg.
Jeg har juridisk støtte på min side.
Paragraf to fra den italienske grunnloven
og New York Convention om barnerettigheter.
Greit.
Dette er Reggio Calabria, ikke Manhattan.
Det er ingen penger, personell, erfaring!
Så lenge ungdommene er i Calabria, blir de aldri fri.
Familiene deres er deres fordømmelse.
Familiene deres er vår fordømmelse.
Det er sent, jeg skal på jobb.
God dag.
Marco!
Vi har jobbet sammen i 20 år.
Og du vet at jeg liker deg
og ikke vil gå i begravelsen din.
TILTALT ARRESTERT FOR BESITTELSE AV VÅPEN
DOMSTOLEN
Dette er Domenico.
Dette er familien hans.
SKUTT OG DREPT OM NATTEN
KIDNAPPING PÅ GIOIA TAURO HAVN
Folk blir aldri lei av dette.
Er den fortsatt her?
Hva sier du?
Etter å ha lett etter en familie i varetekt i Messina,
hva skal jeg gjøre, gi opp?
Jeg må be deg om enda et mirakel.
Du er en god sosialassistent,
men vi trenger også en psykolog.
Vi har ikke penger til å betale ham…
Derfor ba jeg deg om mirakelet.
-Å, du banker ikke på? -Ikke i mitt hus!
Gå og hjelp mamma med lunsj.
Jeg gjør ferdig kapittelet og går.
Hva skjer? Du sitter alltid med bøker.
Gå ut med Gaetano!
Hva sa jeg?
Kranglet dere?
Vel?
Ekteskapet…
Jo nærmere det kommer, jo reddere blir jeg.
Redd? Du?
Jeg vet ikke om jeg vil.
Vi ga vårt ord. Du ombestemmer deg ikke.
-Gjorde vi? Hvem? -Pappa og jeg.
-Og du skal gifte deg med Gaetano? -Kan du svare meg?
Vi har allerede mange problemer, Teresa,
vi trenger ikke dine!
Hva?
Hallo, Maria.
-Takk, Rosa. -Hallo.
-Hallo! -Hallo, sir.
-Hallo. -Hallo.
Dette er psykologen Enrico.
Han er veldig flink og hjelper gjerne til.
Veldig glad, selvfølgelig.
-Takk. -Det er ingenting.
Hvem vet hvor mange jobbtilbud jeg får etter dette?
Vær så snill, sett deg.
Og familien som får foreldrerett? Jeg trodde du kom med dem.
De er ikke lenger tilgjengelige…
Og det sier du nå!
Vi hørte det nettopp.
De sa nei, de føler ikke for det lenger.
Vi finner en til.
Jeg har prøvd, det er ingen.
Men det er et samfunn som ønsker Domenico velkommen,
han vil være med andre gutter.
Nei.
Domenico trenger en familie.
Det er ingen, sir.
Ok, vi blir familien hans.
Ja, vi skal jobbe mer overtid.
Som vi alltid gjorde.
Ikke overbevist?
Ok, da dropper vi Domenico og griper inn i en annen sak.
-Vi venter. -Nei.
Vi kan ikke.
Jeg gjorde det med broren Giovanni, og angrer fortsatt.
Vi må fortsette.
I disse årene har jeg forstått én ting:
Til tross for millioner i banken, luksusbiler og makt
er det et dårlig liv i 'ndrangheta.
Det gjelder alle. Gutter, kvinner og sjefer.
Vi skal vise dem muligheten for et bedre liv.
Vi får dem til å se at én kan være fri, og Domenico følger etter oss.
Vet gutten at han er ulykkelig?
Nei…
Ikke ennå.
Hva betyr e-posten? Det er umulig!
Plutselig ble alle provinsens sosiale assistenter syke!
President, de er redde!
Ingen vil ta med Domenico hjem. Hva kan vi gjøre?
Hva skal jeg gjøre? Jeg vet hva jeg skal gjøre.
Politiet!
Politiet, alle av!
Politiet!
Det er politiet!
-Det er politiet! -Politiet!
God dag. Vi er fra politiet.
Hva i helvete gjør dere her? Politiet nå?
Kom igjen, Domenico. Vi gjør tingene dine klare.
Vær rolig, gjør som de sier.
-Kom igjen. -Domenico…
-Så synd! -Tre biler, én gutt!
Så synd!
VI VELSIGNER DEG OG BYEN DIN
Vi kom frem. Det er Messina.
Ja, ok. Ok, greit.
Velkommen.
Domenicos papirer.
Skal vi gå inn?
Dette er Sebastian.
Hei.
Dette er Ciro.
Dette er kjøkkenet.
Her spiser man lunsj, det er fellesrommet.
Det er Mahmud og Cristian, du får møte dem senere.
La oss gå på rommet ditt…
Dette er sengen din.
Er det ingen enkeltrom?
I den første perioden bør du være med andre gutter.
Rydd ut tingene dine senere. Kom hit, så tar vi en prat.
Hva vil du med meg?
Siden du ikke har spist lunsj, tok jeg med disse til deg.
Så det er sånn du gjør gutter snille. Med godteri.
Nei, vi skal ikke gjøre deg snill.
Bare svar ærlig på ett spørsmål.
Hva vil du gjøre?
Dra hjem!
Du vet du at du ikke kan nå. Kanskje snart.
Så hva kan du gjøre her?
Skole eller sport.
En dag kan kanskje Enrico ta deg med ut på havet.
Du kan bestemme hva du vil gjøre.
Jeg vil være alene!
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg er alene, Antonio…
Først Giovanni, nå Domenico!
Domenico er en mann.
Han vet at han må gjøre som han får beskjed om.
Skal vi bare forlate ham?
-Hva med dommeren? -Dommeren…
Jeg skal passe på ham, men Domenico kan ikke tulle.
Jo bedre oppførsel, jo fortere er han tilbake.
Men vi trenger tillatelse.
Jeg må snakke med ham,
si at vi er her og at familien er samlet.
-Forstår du, Enza? -Ja. Greit.
Og du?
Vil du ikke si hei?
Et kyss til faren din, ingenting?
Hvem er du?
Den vakreste av dem alle?
Forberedelsene til bryllupet går vel bra?
Pappa…
Hva skjer, kjære?
Ingenting…
Jeg elsker deg, pappa.
Tiden går.
Nå som Domenico er borte, er ekteskapet enda viktigere.
Forstår du, Teresa?
Ja?
Ja eller nei?
Åpne denne bagen,
så kan du ta ut litt belønning.
Du vil smile igjen, det er bedre!
-Ha det, kjære. -Ha det, Antonio.
Hei!
Er du den nye?
-Mahmud. -Domenico.
Cristian.
-Hvorfor sendte de deg hit? -Jeg var litt stresset.
-Men du er ikke siciliansk. -Hva så?
Rolig, jeg sa det bare.
Så ikke gjør det.
Ikke si noe.
Du har mange ting.
Jeg sa jeg misliker nysgjerrigperer.
Slipp den.
Det gikk bra.
Nå ordner faren din det,
vi skaffer Domenico en tillatelse,
og så tenker vi på hyggelige ting, ikke sant, Teresa?
Kjolen din blir bra.
Det blir en stor fest.
Mamma.
Hvordan visste du at du elsket pappa?
Hvordan?
Det er ikke noe du kan forklare…
Jeg gjorde det bare.
Jeg var ung da jeg møtte ham.
Han var 19, men en mann. Jeg følte meg så viktig for ham.
Jeg ville ikke ha noen andre.
Og så?
Ingenting, så ble du født.
Og her er vi.
-Har du hatt livet du ønsket deg? -Har noen det?
Jeg vet hva du mener,
men jeg har ikke noe problem med faren din, og jeg angrer ikke.
Alt vi har er takket være ham.
Han var aldri der, mamma!
Jeg kan ikke huske et liv med pappa her.
Men det var greit mens han var der.
Å dra såret ham mer enn oss.
Og Giovanni? Hvor såret er han?
Historien om Giovanni var grusom.
Jeg vet ikke om jeg vil ha en familie med sånne ting for sønnen min.
Greit, men Gaetano er en bra fyr. Han kommer til å passe seg.
Hva kunne jeg gjøre, Teresa?
Ta deg med vekk?
Med hvilke penger?
Borte fra Calabria er vi ingenting.
Jeg ble bedt om å forklare hvordan ting fungerer.
-Jeg føler ikke for det. -Du sier det!
-Kom igjen, det tar et øyeblikk. -Forstår du når jeg snakker med deg?
Ja, men hvordan går det med Domenico nå?
For tidlig å si.
Er det en elegant måte å si at det går dårlig på?
Han er fiendtlig, spiser ikke, sover knapt
og kommer ikke overens med noen, oss eller de andre.
Han er vant til å kommandere. Det kan ikke være lett for ham.
Ser du at du er enig? Det tar tid.
Hvor mye?
-Tror du vi tar feil? -Nei.
Vi må ikke forhaste oss.
Ja, men hvis det ikke går bra, si det, så drar jeg tilbake.
Jeg skal ikke eksperimentere på gutten.
-Klar? -Ja.
Hei…
Det er tre. Skal vi gå ut?
Nei.
-Har du spist? -Nei.
-Opp med deg! -Må jeg det?
Kom igjen.
Det er til og med en skole her. Vi kan se på den.
-Flott! -Hva?
-De røyker dop. -Vil du anmelde dem?
Må jeg si at de ikke kan?
-Santino, fisken min? -Det er åtte euro.
-Sett det på regningen, Santino. -Jeg gjør alltid det…
La meg forstå…
Selger du kokain og preker til folk som tar dop?
-Hva er forbindelsen? -Det er jobb.
-Jobb. -Ok, du skjønner det ikke.
Jeg er enig.
-Hallo! -Hallo!
Vil du aldri ha en forandring? Se deg rundt.
Jeg er ikke engang fra Messina.
Greit.
Hvis du fikset husken, ville ingen vite at det var deg?
Vil du ha tilfredsstillelsen av å gjøre noe fint for andre?
Som deg med meg?
Er jeg husken din?
Det er derfor du ikke får betalt.
Nei, venn, det er fordi det ikke er penger.
Ellers tar jeg dem.
Jeg liker rene penger. Det er uærlige penger jeg ikke liker.
Nei, beklager!
Hva faen gjør du, din pikk?
Jeg mistet balansen, så…
-Det er ingenting. -Se hvor stor bulken ble.
Du skal få betale nå.
Hvis du føler det sånn, blir det en vennskapelig konflikt fordi…
Drit i det! Jeg vil ha pengene nå.
Hvor mye? Jeg har 20…
Det er 300 euro.
Er det 300? Jeg har ikke det.
Du bør gå.
Du er gal, Domenico! Gal!
Ikke oppfør deg sånn,
og han kunne ha vært større enn deg
og bevæpnet, hvordan kunne du vite det?
Man kan ikke oppføre seg sånn.
Du må være forsiktig. Hva gjør du?
Jeg kjører.
Takk, Domenico.
Sikker på at du kjører?
For hvis du kan… Men sakte!
Det er trafikk.
Pent og rolig! Domenico, sakte.
Kjære!
Det er sent, jeg drar.
-Den lille? -Ja, alt er i orden.
Jeg har forberedt frukt til han våkner, ok?
-Er alt i orden? -Ja.
-Ok, ha det. -Ha det.
Hei, alle sammen!
-Greit, du kan gå. -Ok.
-Hvordan var det da? -Flott.
Flott.
Domenico, sitt.
Jeg har laget en liste med forslag…
Skole, teater, kantine for fattige, frivillig arbeid med barn?
-Kan du ikke velge for meg? -Nei.
Domenico! Gå på kjøkkenet.
-Er det lunsjtid allerede? -Nei, forberedelsestid!
Og så?
Det er din tur til å forberede maten.
Vi jobber skift her.
-Er dere sultne? -Veldig!
Jeg har ikke spist på tre dager.
Domenico, er det et problem?
Tanker…
Hvilke tanker, Domenico?
Jeg forstår ikke hvorfor dere er så bekymret for meg.
Jeg har en familie og alt jeg trenger, det har ikke dere!
Sikker?
Hvor er staten du snakker om?
Den betaler ham ikke og blåser i hva dommeren gjør.
Og du…
Jeg har hatt samme bil i ti år!
Jeg skjønner, du kan slutte.
Kan du si alt du tenker når du er hjemme, som du kan her?
Hva har det med saken å gjøre?
Mye, og du vet det.
Når du kommer på det, skriv til meg hva du skal gjøre.
-Domenico, vel? Kommer du? -Kom igjen, sånn, ja.
Selvsagt kommer han. Vi er alle sultne. Til kjøkkenet. Kom igjen.
Mål!
-Kan du lage mat? -Hvor vanskelig er det å lage pasta?
-Jeg kokte nettopp vann. -Jeg gjør det.
-Hvordan er det her? -Jeg tror vi skal slanke oss i kveld.
-La meg. -Det er mitt skift.
Og jeg skal sørge for mat.
Der, spis.
Den beste middagen siden jeg kom til Italia.
-Ja, du kom hit for en uke siden! -Under en uke!
Jeg kan lære deg å lage mat neste gang.
Du? Du forgiftet oss til i går.
Alt var bra.
Skal jeg lage mat i morgen?
Domenico. Kom hit litt.
-Ta denne. -Gi meg litt.
Hei, Domenico.
Hva vil du?
Jeg ser du finner deg til rette.
Jeg gleder meg til å dra… som den første dagen.
Jeg har ikke gode nyheter til deg.
Giovanni er ikke frisk.
Hva skjer?
De kjører ham til sykehuset.
Han prøvde å ta livet sitt.
Hør her…
Hvorfor besøker du ham ikke?
Lar du meg dra til ham?
Hvis du vil.
Ja, klart.
-Jeg venter på deg her. -Ja.
OVERFØRINGSSENTER
ANALYSELAB
Giovanni…
Domenico.
Hva gjorde du?
Ingenting…
Jeg ville ikke ta livet mitt, bare bytte luft.
Det er den eneste måten når du er her inne.
Det er bare seks år igjen.
-Det er ikke mye. -Seks år.
Gjør det, du.
Du har rett. Beklager.
Hvordan går det i Messina?
Greit.
Giovanni, hva må jeg gjøre?
Det du vil, Domenico?
Men pappa trenger deg.
Ba han ikke deg om nok?
Hva i helvete?
Han ba meg aldri om noe!
Har de hjernevasket deg?
Se meg inn i øynene.
Elsker du pappa?
Elsker han oss?
Beklager.
Gå, Domenico…
Gå.
Jeg vil ikke bli vant til at du er her.
Vil du ha dem?
Nei…
Tror du at du er sterkere enn meg?
Domenico.
Å, Domenico.
Hør på dette.
Dere!
Se hva han har.
Domenico, hva gjør du med disse?
-Hva faen bryr det deg? -Ro deg ned!
Stopp.
Ro deg ned!
Kan jeg få vite hva som skjer?
Ikke vær redd for å snakke.
Du kan, eller faktisk må, si alt.
Og du? Til meg?
Fortalte du meg alt?
Hva sier vi ikke?
At jeg er ditt trofé, dommer!
Hvis jeg går til deg, ser du bra ut!
Du tror du er ulik familien min, men du er helt lik…
Du bruker meg.
Er det derfor du fyller deg selv med dop?
I skjul?
Nei.
Jeg har tatt dem før. Alle gjør det hjemme,
sa ikke informantene det?
De hjelper oss å overleve.
Hjemme hos oss sover man aldri som hos andre.
Noen har lyst til å gå etter disse mafia-drittsekkene,
og da er vi ute av sengen klokken tre på natten.
Og vi snakker ikke om ting hjemme, for rommene kan være overvåket.
Man gråter ikke på telefonen, for det er alltid noen som lytter.
Hvis faren din er i den andre enden, må du kalle ham noe annet.
Du kan ikke kalle ham "pappa",
ellers blir han arrestert, og det er din feil…
Selv om jeg bare var fem.
-Kan vi komme opp? -Ja, gjør det.
Han burde ikke ha gjort det. Vi får se.
Han er ikke frisk.
Jeg har aldri sett ham slik.
Kanskje du hadde rett, Maria, vi burde ventet.
Nei, han begynner å føle
sinne, frykt, sorg, som du ønsket.
Han antar at det rette er feil
og vokser, som alle andre.
En triumf, virkelig!
Tror du vi er på en annen planet?
Kanskje litt, men det går bra.
Kom igjen, folkens.
Kom igjen.
Kom igjen, Domenico.
-Nei… -Folkens.
-La oss dra hjem. Det holder. -Nei…
-La oss ta en dukkert. -Du er gal!
-Kom igjen. -Gal!
-Det er så kaldt! -De får lungebetennelse!
Det er veldig kaldt!
-Den tar deg! -Skolen suger uansett!
Domenico, kom!
Domenico, kom og ta en dukkert.
Flytt deg, kom ned, vannet er fint!
Kom igjen, stup uti, Domenico!
Kom i vannet.
Kom, Domenico, vannet er fint!
Kom igjen, Domenico!
Kom igjen, da!
STUDERE
La oss finne en god skole.
Kan jeg ikke lese hjemme?
Vil du ikke prøve å møte nye folk?
Hvorfor? Jeg blir snart 18 og drar.
Hvordan vet du det? Du kan få venner her og ombestemme deg.
Doktor.
Moren min er alene. Uansett hva som skjer, drar jeg hjem.
Greit. Hjemmestudier er veldig kjedelig.
Vi finner et fag.
Vil klassekameratene mine vite hvem jeg er?
Her er du bare Domenico.
Hvis du vil være sjenert, munter, hyggelig, utrivelig, flittig…
Du bestemmer.
Du kan velge og forandre deg
hvis du vil være annerledes.
Å, kom igjen, la oss spise!
Kom igjen, ut av min plass!
La meg spise!
Hei, kom igjen.
Hei, la oss spise!
-Ta pastaen… -Hvem vil ha pasta?
Det er greit.
Unnskyld, bor familien Tripodi her?
Her.
-Sett deg. -Takk.
Jeg håper jeg ikke forstyrrer.
Ikke i det hele tatt.
Jeg vet ikke hva du vil ha fra oss.
Domenico er snart 18 år og forlater Messina.
Hva skal du gjøre for å hjelpe ham?
Domenico gjorde alltid som han ville. Han vil fortsette å gjøre det.
Jeg blander meg ikke i valgene hans.
Domenico eller din manns?
Du er moren hans. Dere elsker hverandre. Domenico hører på deg.
Han må vite at han ikke er alene. Du er på hans side.
Frue, vet du at hvis sønnen din blir her, ender han opp som Giovanni?
Eller ektemannen din.
Nok av det.
Jeg er også mor.
Tror du det er lett for meg å komme hit og si dette?
Tror du ikke jeg kan forestille meg hva du føler?
Men jeg tenker også på Domenico, frue.
Er alt i orden her?
Ja.
Ja, Gaetano.
Kan jeg få en kaffe?
Blir fruen mye lenger?
-Jeg skulle dra. -Jeg blir med deg.
-Ha det. -Ha det.
Vel?
-Kaffen? -Du klarer det.
Det er ikke tid til å være barnslig. For et rot.
Et stort rot.
-Hei, flytt deg. -Vent litt.
-Jeg trenger den. -La ham…
-Hva i helvete vil du? -La ham….
TI ER ARRESTERT FOR VÅPENHANDEL OG NARKOSMUGLING.
-Maria. -Hei, Domenico.
Bestemor er syk.
Jeg ba deg aldri om noe, men nå må jeg dra hjem.
Kan du skaffe meg en erklæring?
Greit, jeg kommer med en medisinsk.
-Ok, men kom tilbake i kveld. -Perfekt. Ha det.
Domenico.
La oss dra nå.
-Skal vi dra hjemom? -Ikke tid.
Hvor lang tid brukte du?
-Jeg kom med en gang. -Beklager, men det er et rot her…
Pappa?
Trygg, men holder seg skjult.
Uten flere menn kan han ikke fortsette.
Kom igjen.
Søsteren din er alltid nervøs.
Det er bra at hun får vitnemål, så hun roer seg ned.
Hvorfor bry seg med bøker når du gifter deg?
Pappa.
Kom. Pass hodet.
Gå dit.
Vil dere ha kaffe?
Jeg kan ikke tilby dere mer.
Tiden er knapp, så vi må bruke den.
Domenico, du må dra til Reggio Calabria med Gaetano.
Det er en liten bar ved havnen. canadieren venter deg der,
og det er en gave til oss på latrinene. Hent den og ta den med hit.
Men jeg må tilbake til Messina.
Det skal du.
Men i morgen,
jeg har snakket med advokaten, og så ordner alt seg.
I dag må du tenke på familien.
Hva skjer, Domenico? Bryr du deg fortsatt om oss?
Ja, jeg gjør det…
Kan ikke noen andre?
Domenico,
noen ganger kan vi bare gjøre ting på egen hånd.
Har du glemt dagen da de arresterte Giovanni?
Broren din er fortsatt der inne.
Det er blokkerte kontoer, beslaglagte leiligheter…
Én feil, og vi mister alt.
Ok.
Ok, ja!
Hvordan går bryllupet?
-Alt er klart. -Takk, Gud.
Jeg skal hjelpe deg, pappa.
Nei, la det være…
La det være.
Barna mine…
Du vokste.
Du er fremtiden.
Men jeg, på disse fjellene,
jeg er fortiden.
Men jeg er her. Ser du?
Jeg forlater deg ikke.
Jeg passer på deg.
-Domenico… -Hva skjedde?
-Går det bra? -Ja.
Jeg vil ikke leve som mamma, og du vil ikke leve som pappa.
Kom igjen.
Vi stikker av sammen.
Vi kan ikke gjøre noe. Ikke vær sprø.
Vi kan ikke.
Du er så tynn. Ga de deg mat på Sicilia?
Litt for mye.
Hvordan gikk det med faren din?
Greit.
Sikker?
Han var sliten, men vi løser alt nå.
Ikke vær redd.
Mamma!
Mamma.
Vet du hva pappa ba ham om?
Stille.
Er dette alt du kan gjøre for ham?
Jeg må tenke på alle.
Jeg har Domenico, men også faren din og Giovanni.
Hvis Domenico havner i fengsel, hva får de da?
-Hvorfor si det? -For det er det som alltid har skjedd!
Men Domenico er ok.
Det betyr at det ikke er noen fare,
hva forstår du?
Domenico…
Kunden du har ringt…
Fergen til Messina forlater piren.
SVAR FRA ENRICO: VÆR SÅ SNILL!
Legg hånden din her.
Hallo?
Hva?
Hva mener du med at han har forsvunnet?
PRIVAT
Hva gjør du, Teresa?
Er du redd for meg?
Redd for moren din?
Er det over nå?
Lar du meg være i fred?
La oss dra sammen.
Bli med meg!
Hvor? Hvor vil du dra?
Hvem tar deg, dommeren?
Og vi er ikke menn som kan skyte.
Vi er ikke lei oss for at folk blir arrestert.
Hva er vi for?
Ta disse.
Vil ikke ha dem.
Ikke vær dum.
Mamma…
Jeg elsker pappa.
Jeg vet det.
Gratis informasjon, kunden du har ringt…
Hva skal vi gjøre, dommer? Dra hjem?
Klokken er nesten 02,00.
Vi venter litt til.
SOLENS ØY
Kan du i det minste si at du har det bra?
Nei, det har jeg ikke.
Før var jeg sterk, men nå er jeg svak.
Jeg visste hva jeg skulle gjøre, men nå tviler jeg.
Før kunne jeg ikke le, men nå vil jeg alltid gråte.
Før likte jeg meg selv,
nå kjenner jeg ikke meg selv.
Men du er fri nå. Endelig kan du velge.
Da vil jeg dra, dommer!
Langt fra Calabria.
Jeg vil forsvinne…
Dra dit ingen leter etter meg!
Ikke faren min eller du.
Kan du hjelpe meg?
Ja…
-Selvfølgelig. -Ja, Domenico.
Du ble så tynn!
Men du må spise.
Jeg har lasagne og bakervarer. Spis dem nå.
-Forstår du? -Mamma.
Ja?
Hvorfor lage så mye mat?
Hva annet kan jeg gjøre?
Da har jeg noe å gjøre. Jo mer jeg gjør, jo mindre tenker jeg.
Du kan få et nytt liv.
Livet mitt er med deg og pappa,
og det er ingen andre steder for meg.
Mamma.
Du har to andre barn.
Jeg blir så lenge du er her.
Kom ikke Maria?
Hun hadde et problem. Hun sier unnskyld, men hei.
Ok… Ha en fin tur.
Dommer…
Domenico?
Hva gjør du, drar du uten å si noe?
Å, Domenico drar! Kom!
-Det er to timer igjen. -La oss spise sammen.
-Ok, vi spiser. -Kan vi ikke ha det gøy?
La oss spise.
Den kom. Her er billetten.
Sett den her.
Det er plattform én. Ha en fin tur.
Nei, jeg liker ikke farvel. Jeg blir flyttet.
-Platform én. -Ja, én.
Gå, gå der.
Domenico!
BARILLA-FAMILIEN
REGGIO CALABRIA ANKEINSTANS,
DOMMER LO BIANCO, ANKLAGET GIUSEPPE BARILLA
-Hallo. -Hallo.
-Er du dommer Lo Bianco? -Ja, det er jeg.
Sett deg.
Er det de skriver sant?
Jeg tar folk ut av Calabria, men deporterer dem ikke.
Hva om barna er unge og moren vil følge etter?
Vi finner en løsning.
Sett deg.
SIDEN 2012 HAR BARNEVERNET I REGGIO CALABRIA FLYTTET 40 MINDREÅRIGE
TILHØRENDE 'NDRANGHETA FRA REGIONEN.
DE STUDERTE, DRO UT OG DRØMTE.
OG SOM ANDRE PÅ SIN ALDER, KAN DE ENDELIG VELGE SELV.
DOMMEREN OG HANS KOLLEGAER ER IKKE LENGER ALENE.
LIBERAFORBUNDET, FORSVARS- OG LIKESTILLINGSDEPARTEMENTET,
ANTIMAFIAFORBUNDET OG EPISKOPALKONFERANSEN JOBBER MED DEM.
MANGE MØDRE BESTEMTE SEG FOR Å FØLGE SØNNENE SINE
Tekst: Monica Bugge