Acest film se bazează pe fapte reale.
'Ndraghenta e singurul grup infracțional din lume
prezent pe cinci continente,
care are un profit de 53 de miliarde de euro pe an.
Familia este centrul structurii infracționale,
și puterea e transmisă din tată în fiu.
VILLA SAN GIOVANNI, STRÂMTOAREA MESSINA
Feribotul pentru Messina pleacă de la dana șapte.
Dle judecător.
Giovanni!
- Și tu mergi la Messina? - Nu.
Te-ai gândit la ce ți-am spus?
Da.
Aveți dreptate, dar…
Dar?
Vreau să lucrez departe de aici.
Sigur.
Feribotul pentru Messina pleacă de la dana șapte.
Să mergem la biroul meu.
Îți găsesc ceva în seara asta.
E Crăciunul. Trebuie să-l sărbătoresc în familie.
Ai dreptate. Altă dată?
- După Anul Nou? - Da.
Faci alegerea corectă.
Nu-ți face griji și nu te întrista. Ai încredere în mine.
La revedere!
Pa!
Feribotul pleacă.
Nu vine și el?
Sigur că vine.
Dar n-a răspuns…
Să mergem! Sunteți gata?
Îl băgăm în pungă.
Bună, Mimmo! Toate cele bune.
- Toate cele bune! - Mulțumesc, Mimmo.
Pentru dv., doamnă.
Crăciun fericit!
Conduceți cu atenție.
- Giovanni! - Giovanni!
Credeam că n-o să vii!
Credeai că te las singur?
Ți se pare normal? E Ajunul Crăciunului. Te-am așteptat acasă.
Haide, mamă!
Am fost în Reggio să iau ultimele daruri.
- Pentru cine? - Nu pentru tine.
Ce i-ați cerut Moșului?
- O consolă. - O păpușă.
Saverino.
Ce faci?
Bine.
Să mergem!
Doamne, cât timp a trecut!
Iubita mea.
Tată!
Să te văd.
Sfântă Fecioară!
Ai crescut!
Și prințesa asta?
- Mi-ai lipsit. - Și mie.
Acoperiți-mă cu săruturi!
Vino, Domenico! Uite.
Uite!
- Antonio, stai! - Enza. Haide!
N-ai mai văzut-o pe asta.
Vino cu mine!
Te iau în brațe.
Antonio, e suficient. E Crăciunul.
Și? Pune mâna aici.
Degetul aici, pe trăgaci.
E încărcată?
Ți-e frică?
Trage!
Teresa, vino aici!
Trage!
Trage, Domenico!
Trage, haide!
Fiul meu!
- Tată… - Ce e?
- Nimic.
- Ești bine? - Da, tată.
- Sigur? - Da.
- Luați-mă de mână! - Mergeți cu tata.
Cine știe ce e acolo?
Ce e?
- Ieslea! - Eu am făcut-o.
- Ce frumos! - Pe cuvânt.
- Apoi, a venit Moșul! - Darurile! Domenico…
Scrie „Domenico”. Ăsta e al meu!
Deschideți-le pe toate!
Să vedem.
Mama, asta îmi doream!
- Ce frumoasă e! - Vezi?
Și tu?
Consola!
Moșul a ghicit!
Domenico! Ăsta e celălalt joc pentru tine.
Nu, nu. Jucăriile mai târziu, mâncăm acum.
- Tată! Nu, te rog! - Domenico, ia loc!
Și tu, aici, draga mea.
Poate nu ți-am explicat!
Aici erați!
Ce frumos!
- Ce bun! - Serios?
- E fantastic! - Începem cu asta?
Dă-mi farfuria.
BUNĂ SEARA
Giovanni, pleacă!
- Pleacă de aici! - Trage, trage!
Trage! Plecați!
Mișcați-vă! Copiii! Mișcați-vă!
Domenico, mișcă! Trage!
- Închide, închide! - Stați jos!
Stați jos!
- Mamă, mi-e frică… - Totul va fi bine!
- Mâinile sus! Carabinierii! - La stânga, la dreapta! Hai!
Mâinile sus!
- Unde s-a dus? - Liber!
Ai înțeles ce am spus? Unde s-a dus?
Unde?
- Verificați în spatele pereților! - E ceva aici!
Afară! Ieși din dulap! Haide!
Ia-i pe copii și pe femeie! Ia-i pe copii!
Mișcați-vă!
Ai grijă!
Nenorocitule!
Om rănit! Nenorocitule!
Alo!
E imposibil.
Da, da. Bine, vin.
Marco!
- Ce e? - Giovanni.
Giovanni?
Giovanni.
Mulțumesc.
Dle judecător, v-am stricat Crăciunul?
Nu mai contează.
Ce ai făcut?
Tata…
Trebuia să-l salvez.
Nu e vina nimănui.
E doar vina mea.
Nu trebuia să te las să pleci.
Singura mea greșeală a fost să vă anunț.
Doar nu crezi asta.
Doare!
Ce știți dv. despre viața mea?
Explică-mi tu.
- Chiar vreți să mă ajutați? - Da.
Atunci, să nu vă întoarceți.
Căutați printre cărți.
Verifică acolo!
Nu e nimic aici.
Nici aici.
Dle Dente.
Confiscăm astea.
Dle locotenent.
Nu, nu! Ce faceți? Sunt banii noștri! I-am economisit.
Doamnă, dacă sunt ai dv., o să vi-i restituim.
Enza, lasă-i!
Când o să cresc, n-o să fiu ca mama.
N-o să-i las să intre…
Nu-ți face griji. Când cresc, o să te protejez.
TRIBUNALUL PENAL ACUZAT: TRIPODI ANTONIO
REGIUNEA CALABRIA CURTEA DE APEL
RĂPIRE ÎN PORTUL GIOGIA TAURO
Giovanni!
De ce i-ai adus și pe ei?
Luați loc.
Să te sărut…
Ți-am lăsat tot ce-ți place.
Ia loc, Domenico!
Domenico, ia loc!
Deci?
Ce faci?
Bine, mamă. Nu-ți face griji.
Vă purtați frumos?
Când vii acasă?
Curând.
Pot să stau aici cu tine?
Nu.
Dă-mi mâna, Domenico!
Domenico.
Dă-mi mâna!
Dă-i mâna!
Bună ziua!
- Mă bucur că ați venit. - Ce vreți de la mine?
Doar să vorbim. Nu luați loc?
Haideți, luați loc aici!
Mă puteți ajuta cu Giovanni? De-asta m-ați sunat.
Nu, doamnă. Giovanni e major acum.
Va fi judecat de alți magistrați.
Poate puteți vorbi cu ei?
Îl cunoașteți. E băiat bun, vă vor asculta.
Nu-l pot ajuta cu nimic pe fiul dv.
Atunci, ce vreți de la mine?
- Îl recunoașteți? - Desigur.
E soțul meu.
Am găsit fișa în arhivă.
Avea 16 ani când l-au arestat pentru complicitate la răpire.
Apoi…
celălalt frate, Gioacchino…
Înainte să-l omoare.
Și el a trecut pe aici.
Și fratele lor, Pietro, înainte să-l închidă pe viață.
Apoi, nepoții și fiul Giovanni.
Ajunge!
Toți au ajuns aici,
arestați de tineri sau urmăriți sau uciși sau arestați ca adulți.
Știți ce înseamnă asta?
Nu alegeți 'Ndrangheta, o moșteniți.
A ajuns la soțul dv. și la nepoții lui,
la socrii dv.,
la fiul dv. Giovanni…
Și, într-o bună zi, și la ei.
Cum îndrăzniți?
Cine vă credeți să-mi spuneți cum să-mi cresc copiii?
Trebuie să-i luați de aici imediat,
cât mai curând posibil, cât mai departe.
Mă descurc singură.
Nu mai avem ce să ne spunem, nu mă mai căutați!
Domenico!
Haide!
Comunicări interne, Lucia la ghișeul unu.
Domenico, du-te și ia-ți o înghețată.
- Și eu, mamă. - Teresa, tu rămâi cu mine.
- Sigur? - Da. Ce se poate întâmpla?
Fugi, te așteptăm aici.
Domenico!
Tată!
Ia loc.
Ce înghețată vrei? Cu fistic, ca de obicei?
Cu ciocolată și frișcă.
Scuze.
Deschide mâna!
- Câte degete ai? - Cinci.
Cinci? Ca noi?
Și dacă închizi degetele?
- Un pumn. - Un pumn.
Puternic și gata să lovească.
Știi să lovești? Da? Arată-mi!
Hei, ce-i asta?
Mai tare! Mai tare!
Așa.
Ăștia suntem noi. Ai înțeles, Domenico?
E ca al tău, tată…
Domenico…
Acum tu ești bărbatul în casă.
Au rămas mama și sora ta.
Cine va avea grijă de ele?
Eu.
Da.
Știi ce înseamnă asta, Domenico?
Trebuie să crești repede.
Poți să crești repede?
Poți? Da?
Salut, prietene!
Salut!
Mă bucur că ai venit.
Salut!
Ia loc!
Ce e, canadianule?
Cel care ne deranja nu mai latră. La Vancouver, totul e pregătit.
Putem avea încredere în tine?
E vorba de mulți bani.
Jur pe Sfântul Arhanghel Mihail
că vărul meu nu vinde un gram fără binecuvântarea voastră.
Domenico?
Ce părere ai?
Am vorbit cu tata.
În Canada, cu o familie ca a ta drept prietenă,
vom tripla suma.
Toți avem de câștigat.
Bravo!
Tatăl tău ți-a trimis asta.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Am sunat-o pe Teresa toată ziua, dar nu mi-a răspuns.
- Sora ta e ciudată. - Așa e ea.
Când vă căsătoriți, o să-și revină.
- O iau eu. - Nu. O țin eu.
Să mergem, Mirko!
POLIȚIA
Opriți-vă! La pământ!
Mâinile sus!
Capul plecat!
POLIȚIA
Să-ți spun ceva…
Mergem împreună?
Ce e?
Teresa, uite-l pe Domenico!
Ce faceți?
Ce se întâmplă?
- Domenico, ce e? - Nimic, pleacă!
Teresa, pleacă acasă!
Teresa.
- Teresa! - Unde pleci?
Vino aici, Teresa!
Bună ziua!
- Domnule. - Bună ziua!
Ia loc acolo.
Acolo, lângă mine.
Așa…
Dle președinte, vă rog să revocați măsura preventivă.
E prea mult.
Îmi amintesc de tine…
Ne-am mai întâlnit, dar erai copil.
N-am nicio treabă cu geanta aia.
Cum a ajuns la tine?
Mirko și cu mine ne plimbam,
am găsit-o în pădure și o duceam la poliție.
Și, când ai văzut carabinierii, te-ai speriat.
Da, bravo!
Mereu sunteți suspicios.
Ne urmăriți până ni se face teamă.
Vino să-ți arăt ceva…
Am făcut asta acum zece ani.
Sunt fotografiile pe care i le-ați arătat mamei.
Îmi amintesc.
Și asta e nouă…
A ta.
Dle președinte, n-ați dat verdictul.
Și dacă iau celelalte familii din Reggio, e la fel.
Bunici, tați, fii, toți trec pe aici.
Știi ce înseamnă asta?
Niciunul din voi nu decide nimic. Nici măcar tu.
Faci pe durul aici,
dar în lumea de afară, îi lași pe alții să decidă.
Nu ești liber.
Dle președinte…
Dacă vreți să mă condamnați, faceți-o,
dar nu-mi țineți predici.
Pot să merg la biserică pentru asta și se pricep mai bine.
Giovanni.
Dle judecător!
- Îți amintești de mine? - Nu v-ați schimbat, doar că ați albit.
Vă stă bine ca judecător…
Ce vrei să fac? Să plec ca data trecută sau putem vorbi?
Depinde ce vreți…
Vreau un sfat. Ia loc!
Ăsta e următorul meu caz.
Are 17 ani…
Tatăl lui e fugar de când el avea trei ani,
unchiul lui a fost ucis când el avea un an,
trei veri sunt în regim de maximă siguranță,
al patrulea a fost ucis când el era copil, în anii '90…
Fratele lui e închis de zece ani și mai are opt din pedeapsă.
Ce-a făcut Domenico?
Nu prea multe, încă.
Deși e doar un copil,
e rândul lui să preia frâiele familiei.
Ce vreți de la mine?
Vorbește cu el…
Spune-i adevărul,
că ai venit la mine acum zece ani, că aproape ai reușit să scapi.
Aproape?
Dle judecător, ne amintim povestea diferit.
E timpul să plec… Agent!
Giovanni.
Giovanni, de ce?
- E fratele tău. - Agent!
Vrei să ajungă ca tine?
Agent!
Giovanni!
Trebuie să înțelegi bine ce-ți spun, Domenico.
Există un concept al legii.
Avem judecători și carabinieri, da?
Și există conceptul familiei.
- Mă înțelegi, Domenico? - Da, tată.
Familia nu apelează niciodată la lege, niciodată!
Familia face legea.
Marco.
E două dimineața, nu vii să te culci?
Vrei să-l iei pe Domenico Tripodi din familia lui?
Ascultă…
Când profesorul îți vorbește despre Mafie sau 'Ndrangheta,
să nu-l asculți, fiindcă eu îți spun ce e familia.
Dacă cineva îți face rău,
eu nu sun la carabinieri să le spun că ai fost nedreptățit.
Nu! Îl iau și îl omor cu propriile mâini.
O conversație între Domenico și tatăl lui în 2004.
E oribil.
Dar așa sunt crescuți copiii din 'Ndrangheta.
Am luat copiii din familiile violente, cu părinți dependenți de narcotice,
ca să le oferim o altă viață.
De ce nu facem la fel și cu tinerii ăștia?
Nu-i putem condamna la o viață de durere!
Ai dreptate.
Dar e dureros să iei un băiat de lângă cei pe care-i iubește.
E tot ce are.
- Mai suntem și noi. - Cine?
Noi. Statul.
Ai o familie dispusă să-i primească?
Spune-mi cum poți lupta singur
cu ura și violența care ține de generații?
Păi…
Vrei să spui că nu pot decât să privesc?
Cred că ești singur și e o situație complicată.
Și ești prea obosit pentru asta.
Să mergem la culcare, haide!
Vin acum.
Dle președinte…
Dle președinte!
Nu plecați acasă?
- Nu încă. Noapte bună! - Noapte bună!
BIROUL PROCURORULUI
DECRET
MINISTERUL JUSTIȚIEI DEPARTAMENTUL PENTRU MINORI
Tribunalul pentru minori din Reggio Calabria,
în baza articolului 530 din Codul de procedură penală
stabilește că
acuzatul Tripodi Domenico e găsit nevinovat de acuzațiile
care i-au fost aduse.
Dar având în vedere că minorul în cauză
a manifestat un comportament și un caracter ostil
și, în coroborare cu celelalte abateri…
inclusiv cu faptul că mama lui e incapabilă să-l stăpânească,
așa cum reiese din ce s-a întâmplat cu celălalt fiu…
Această experiență a fratelui mai mare
ne face să luăm măsuri indispensabile
și să încredințăm minorul în grija Serviciilor Sociale
pentru a-l trimite într-o altă regiune
până împlinește 18 ani.
Cum îndrăzniți?! Nu!
Nu se poate!
Sunt mama lui! Cum adică „incapabilă”?
Dle avocat!
Deci, domnule?
- Ce înseamnă asta? - Nu știu.
Ce e?
Voi evalua documentele și putem face un apel.
Apel? Trebuie să vorbesc imediat cu judecătorul.
- Mergem acum. - Mama e aici, nu-ți face griji.
- Lăsați-mă să trec! - Nu se poate.
Sunt mama, trebuie să vorbesc cu judecătorul.
- Mamă! - Doamnă…
Vom găsi o soluție.
Nu pot face asta, nu?
Cum îndrăzniți?!
Cine sunteți să-mi luați fiul?
Doamnă, sunt judecător. Mă încred în lege.
Nu știu dacă legea permite ca un băiețel nevinovat
să fie luat de lângă mama lui!
Măsura nu e împotriva dv., ci pentru siguranța fiului dv.
Vreau ca Domenico să ducă o viață…
mai bună decât până acum.
Vreți să ne distrugeți!
Nu vă permit!
O să vă meargă rău! Rău!
Plecăm.
Rău!
Nu s-a terminat, dle președinte. Apelăm la Înalta Curte.
Este dreptul dv.
Domenico, vino aici!
Domenico!
Ești bine?
Cum să fiu?
Ce judecător de rahat!
Ar trebui să-l omorâm.
Ce înseamnă „în altă regiune”?
Măcar nu ești la închisoare, ca Giovanni.
Ce? La închisoare aș fi câștigat respect.
Măcar putem să ne vedem… Să vorbim.
Să vorbim!
Ce grozav!
Domenico, nu fi așa!
Nu-mi spune ce să fac, ai înțeles?
Nu sunt fiul tău! Taci din gură!
Teresa.
Mă ajuți, te rog? Pune masa.
Haideți! Vorbiți în ploaie…
- Bună! - Gaetano.
Să ne plimbăm. Aici n-am aer!
Să-ți arăt…
Poftim!
„Antimafia și vânătoarea de copii.”
„E normal să luăm copiii mamelor care fac parte din mafie?”
Și titlul meu favorit.
„Nu există deportare spre binele copiilor.”
Marco… E o decizie nebunească. Știi asta, nu?
Chiar și ziarele din nord te-au atacat.
Legislația mă sprijină.
Articolul doi din Constituție
și Convenția de la New York privind drepturile copilului.
Sigur.
Suntem în Reggio Calabria, nu în Manhattan.
Nu avem bani, personal și nici experiență!
Cât timp tinerii sunt în Calabria, nu vor fi liberi niciodată.
Familiile sunt osânda lor…
Familiile lor sunt osânda noastră.
E târziu, mă duc la muncă.
O zi bună.
Marco!
Lucrăm împreună de 20 de ani.
Știi că țin la tine.
Nu vreau să merg la înmormântarea ta.
ARESTAT PENTRU POSESIE DE ARME DE FOC TRIBUNALUL REGGIO CALABRIA
El e Domenico…
Iar asta e familia lui.
ÎMPUȘCAT MORTAL NOAPTEA: GIOACCHINO TRIPODI
RĂPIRE ÎN PORTUL GIOGIA TAURO
Oamenii nu se mai satură de asta.
Încă există?
Ce spuneți?
După ce am petrecut zile întregi căutând o familie în Messina,
ce să fac, să renunț?
Îți cer să faci o minune.
Ești o asistentă socială minunată,
dar avem nevoie și de un psiholog.
Nu avem cu ce să-l plătim…
De-asta ți-am cerut o minune.
- Nu știi să bați? - Nu în casa mea!
Ajut-o pe mama cu prânzul.
Termin capitolul și mă duc.
Ce ai? Mereu înveți.
Ieși cu Gaetano!
Ce ți-am zis?
V-ați certat?
Atunci?
Nunta…
Cu cât se apropie, cu atât mi-e mai frică.
Ție? Ți-e frică?
Nu cred că vreau asta.
Ne-am dat cuvântul. Nu te poți răzgândi.
- Da? Cine? - Tata și eu.
- Și tu te măriți cu Gaetano? - Îmi răspunzi?
Avem deja o grămadă de probleme, Teresa,
n-avem nevoie și de alte tale. Da?
Bună, Maria!
- Mulțumesc, Rosa. - Bună ziua!
- Bună ziua, domnule!
- Bună ziua! - Bună ziua!
El e Enrico, psihologul.
E foarte priceput și dispus să lucreze gratuit.
Cu mare plăcere, desigur.
- Mulțumesc! - Pentru puțin.
Cine știe câte oferte voi primi după ce trec asta în CV!
Vă rog, luați loc!
Și familia pentru plasament? Credeam că vii cu ei.
Nu mai sunt disponibili…
Acum îmi spui!
Tocmai am aflat.
Au spus că nu, nu se simt în stare.
Vom găsi o alta.
Deja am încercat, nu există altele.
Dar există o comunitate dispusă să-l primească.
Va fi cu alți băieți.
Nu.
Domenico are nevoie de o familie.
Nu există, domnule.
Bine, noi vom fi familia lui.
Vom face ore suplimentare,
cum am făcut întotdeauna.
Nu sunteți convins?
Atunci, îl lăsăm pe Domenico și preluăm un alt caz.
- Așteptăm. - Nu. Nu se poate.
Am făcut asta cu fratele lui, Giovanni, și încă regret.
Continuăm.
Am înțeles un lucru în ultimii ani.
În ciuda milioanelor din bănci, a mașinilor de lux și a puterii,
în 'Ndrangheta viața e îngrozitoare
pentru toată lumea: băieți, fete și chiar și capii.
Le vom arăta posibilitatea unei vieți mai bune.
Le arătăm că se pot elibera, și Domenico ne va urma.
Băiatul știe că e nefericit?
Nu… Nu încă.
Ce înseamnă e-mailul primit? E imposibil!
Brusc, toți asistenții sociali din provincie s-au îmbolnăvit!
Dle președinte, se tem!
Nimeni nu vrea să-l ia pe Domenico acasă. Ce facem?
Ce facem? Știu eu.
Poliția!
Poliția, fugiți!
Poliția!
Vine poliția!
- Vine poliția! - Poliția!
- Bună ziua! Suntem de la poliție. - Ce căutați aici? Ați venit cu poliția?
Să mergem, Domenico! Îți pregătim bagajele.
Calmează-te și fă ce-ți spun.
- Să mergem! - Domenico…
- Ce rușine! - Trei mașini, un băiat!
Ce rușine!
BINECUVÂNTAȚI FIȚI VOI ȘI ORAȘUL VOSTRU
Am sosit în Messina.
Da, bine. Bine.
Bun venit!
Actele lui Domenico.
Intrăm?
El e Sebastian.
Bună!
El e Ciro.
Aici e bucătăria.
Aici luați prânzul, în sala de mese.
Ei sunt Mahmud și Cristian. Îi vei cunoaște mai târziu.
Să mergem în camera ta…
Ăsta e patul tău.
Nu stau singur?
În perioada inițială, credem că ar trebui să socializezi.
Așază-ți lucrurile mai târziu! Hai să stăm de vorbă!
Ce vreți de la mine?
Acum, fiindcă n-ai luat prânzul, ți-am adus asta.
Așa îi îmbunați pe băieți. Cu dulciuri.
Nu, nu vrem să te îmbunăm.
Răspunde la o întrebare sincer.
Ce vrei să faci?
Să merg acasă!
Știi că nu poți acum. Poate în curând.
Să ne gândim ce vei face aici.
Școală sau sport.
Într-o zi Enrico te poate duce într-o excursie pe mare…
Tu hotărăști ce să faci.
Vreau să fiu singur!
TRECERE SPRE PLAJĂ
Nu știu ce să fac, scumpule.
Sunt singură, Antonio…
- Mai întâi, Giovanni. Acum, Domenico! - Domenico e bărbat.
Știe că trebuie să facă ce i s-a spus.
Să-l lăsăm acolo?
- Și judecătorul? - Judecătorul…
Mă ocup eu de el, dar Domenico trebuie să fie cuminte.
Să se poarte frumos, ca să se întoarcă repede.
Însă îi trebuie un permis.
Trebuie să vorbesc cu el, să-i spun că suntem aici, că familia e unită.
- Ai înțeles, Enza? - Da, sigur.
Și tu?
Nu mă saluți?
Nu vrei un sărut de la tata, nimic?
Cine ești?
Cea mai frumoasă din lume?
Pregătirile pentru nuntă merg bine, nu-i așa?
Tată…
Ce e, scumpo?
Nimic…
Te iubesc, tată.
Timpul trece…
Domenico nu e cu voi și trebuie să te căsătorești.
Ai înțeles, Teresa?
Da?
Da sau nu?
Deschide geanta!
Să vă răsfățați.
Vei zâmbi din nou, e mai bine!
- Pa, iubita mea. - Pa, Antonio.
Salut!
Tu ești cel nou?
- Mahmud. - Domenico.
Cristian.
- Cum de te-au trimis aici? - Eram puțin stresat.
- Dar nu ești sicilian. - Și?
Ziceam și eu.
Atunci, taci!
Nu spune nimic.
Ai multe lucruri.
Ți-am zis că nu-mi plac băgăcioșii.
Lasă-l!
A mers bine. Tatăl tău se va ocupa de toate.
Vom obține un permis pentru Domenico
și apoi, ne gândim la lucruri frumoase.
O să ai o rochie frumoasă.
Dăm o petrecere mare, vei vedea.
Mamă…
Cum ți-ai dat seama că-l iubești pe tata?
Cum?
Nu e ceva ce poți explica…
M-am îndrăgostit, pur și simplu. Eram tânără când l-am cunoscut.
El avea 19 ani, dar era bărbat și eram importantă pentru el.
Nu-mi doream pe altcineva.
Și apoi?
Apoi, nimic. Te-ai născut tu.
Și iată-ne.
- Ai viața pe care ți-o dorești? - Are cineva asta?
Știu ce mă întrebi, dar n-am probleme cu tatăl tău și nu regret nimic.
Tot ce am e datorită lui.
N-a fost niciodată aici, mamă!
Nu-mi amintesc o viață cu tata aici.
Dar totul era frumos când el era aici.
Fuga l-a rănit pe el mai mult decât pe noi.
Și Giovanni? El cât e de rănit?
Povestea lui Giovanni e oribilă…
Nu sunt sigură că vreau ca fiul meu să facă asta.
Bine, dar Gaetano e băiat bun. O să aibă grijă.
Ce vrei să fac, Teresa?
Să te iau de aici?
Cu ce bani?
Departe de Calabria nu suntem nimic.
Mi s-a spus să-ți explic ce facem aici.
- N-am chef. - Mie-mi spui!
- Nu durează mult. - Nu înțelegi ce-ți spun?
Cum se simte Domenico?
E prea devreme să mă pronunț.
E modul tău elegant de a-mi spune că nu merge bine?
E ostil, nu mănâncă, abia dacă doarme
și nu se înțelege cu noi sau cu ceilalți băieți.
E obișnuit să dea ordine. Nu-i e ușor.
Deci ești de acord? Durează.
Cât timp?
- Crezi că greșim? - Nu.
Cred că nu trebuie să ne grăbim.
Da, dar dacă nu merge bine, spune-mi și renunț.
Nu vreau să fac experimente pe băiat.
- Ai înțeles? - Da.
Hei…
E ora 15:00. Vrei să ieși?
Nu.
- Ai mâncat? - Nu.
- Ridică-te! - Sunt obligat?
Hai, să mergem!
Haide, să mergem!
MĂRIȚI PE DOMNUL CU MINE
Au și un liceu aici. Dacă vrei, mergem să-l vedem.
- Tare! - Ce?
- Fumează iarbă. - Vrei să-i denunți?
Vrei să-ți spun eu că e interzis?
- Santino, peștele meu? - Poftim, opt euro.
- Trece-l în caiet, Santino. - Ca întotdeauna…
Stai să vedem…
Faci trafic cu cocaină și te deranjează că unii fumează iarbă?
- Cum așa? - Aia e muncă.
- Muncă… - Nu înțelegi.
Sunt de acord.
- Bună ziua! - Bună ziua!
Nu vrei o schimbare? Privește în jur!
Nu-mi pasă, nu sunt din Messina.
Sigur.
Dacă ai repara leagănul, nimeni n-ar ști că tu ai făcut asta.
Vrei să simți satisfacția că faci ceva bun pentru ceilalți?
Cum faci tu cu mine?
Eu sunt leagănul tău?
De-asta nu ești plătit, fiindcă te face să te simți mai bine.
Nu, prietene. Nu sunt plătit fiindcă nu sunt bani.
Altfel, i-aș accepta.
Îmi plac banii munciți, dar nu-mi plac cei murdari.
Îmi pare rău!
Ce faci, rahatule?
Doar am atins-o, m-am dezechilibrat…
- Nu-i nimic. - Ai îndoit tabla.
Plătești pe loc.
Dacă așa crezi, să facem o înțelegere amiabilă…
Las-o baltă! Vreau banii acum.
Cât? Am 20…
Face 300 de euro.
Face 300? Nu am bani.
Mai bine dispari!
Ești nebun, Domenico! Nebun! Să nu crezi că e în regulă să acționezi așa.
Putea să fie mai mare decât tine
și înarmat, n-aveai de unde să știi.
Trebuie să respecți regulile, nu poți să te porți așa.
Ai grijă! Ce faci?
Conduc eu.
Mulțumesc, Domenico…
Sigur conduci tu?
Dacă poți… Ușurel!
E aglomerat.
Ușurel! Domenico, ușurel.
Scumpule!
E târziu, am plecat.
- Cel mic? - Totul e bine.
Am pregătit fructe pentru când se trezește.
- Ești bine? - Da.
- Pa! - Pa!
Bună, tuturor!
- Bine, poți pleca. - Bine.
- Cum a fost? - Grozav.
Grozav.
Domenico, ia loc.
Ți-am pregătit o listă cu câteva propuneri…
Școală, teatru, cantina săracilor, voluntariat cu copiii?
- Nu poți să alegi tu pentru mine? - Nu.
Domenico! Du-te în bucătărie.
- E ora mesei deja? - Nu. Dar trebuie să gătești.
Și ce treabă am eu?
E rândul tău să gătești în seara asta.
Aici facem cu rândul.
- Vă e foame, băieți? - Foarte!
N-am mâncat de trei zile.
Domenico, e vreo problemă?
Gânduri…
Ce gânduri, Domenico?
Nu înțeleg de ce vă faceți griji pentru mine.
Am o familie, am tot ce-mi trebuie, și voi n-aveți!
Ești sigur?
Și unde e statul despre care vorbiți?
Pe el nu-l plătește și nu-i pasă de judecător.
Și tu…
Eu sunt o amărâtă, cu o mașină veche de zece ani!
Am înțeles, poți să te oprești.
Acasă, ești liber să spui ce crezi, așa cum faci aici?
Ce legătură are asta?
Are o mare legătură, și știi asta.
Când îți dai seama, scrie-mi ce vrei să faci.
- Domenico, vii? - Asta e tot.
Sigur că da. Tuturor ne e foame. Toți la bucătărie, haideți!
Gol!
- Știi să gătești? - Cât de greu e să fierbi paste?
- Pun apa la fiert… - O pun eu.
- Cum merge? - Cred că facem foamea.
- Dă-mi voie! - E tura mea.
Și vă fac eu de mâncare.
Poftiți, mâncați!
E cea mai bună cină de când am venit în Italia!
- Ai venit acum o săptămână! - Mai puțin de o săptămână!
Dacă vrei, te învăț să gătești.
Tu? Ne-ai otrăvit ieri.
Totul a ieșit bine.
Gătesc eu mâine?
Domenico, poți veni puțin?
- Poftim. - Dă-mi și mie.
Bună, Domenico!
Ce vreți?
Vă că te-ai acomodat.
Abia aștept să plec… La fel ca în prima zi.
N-am venit să-ți dau vești bune.
- Giovanni nu se simte bine. - Ce are?
Îl duc la spital.
A încercat să se sinucidă.
Ascultă…
Ce-ar fi să-l vizitezi?
Mă lăsați să-l văd?
Dacă vrei.
Da, sigur.
- Te aștept aici. - Da.
CENTRU DE TRANSFUZII
LABORATOR DE ANALIZE
Giovanni…
Domenico.
Ce ai făcut?
Nimic…
N-am vrut să mă sinucid, doar să schimb ceva.
E singura cale când ești înăuntru.
Au mai rămas doar șase ani.
- Nu e mult. - Șase ani.
Fă-i tu.
Ai dreptate, îmi pare rău.
Cum e la Messina?
Bine.
Giovanni, ce să fac?
Ce vrei, Domenico.
Dar tata are nevoie de tine.
- Nu-i suficient ce ți-a cerut să faci? - Ce naiba?
Nu mi-a cerut nimic.
Ți-au spălat creierul?
Privește-mă în ochi!
Îl iubești pe tata?
El ne iubește?
Scuze.
Pleacă, Domenico…
Pleacă!
Nu vreau să mă obișnuiesc cu prezența ta.
Le vrei?
Nu…
Crezi că ești mai puternic decât mine?
Domenico.
Ascultă asta!
Băieți! Ia uitați ce are.
Domenico, ce faci cu astea?
- Ce pula mea-ți pasă? - Calmează-te!
Ajunge!
Calmează-te!
Ce se întâmplă?
Nu-ți fie teamă să vorbești.
Poți. De fapt, trebuie să spui totul.
Și tu, mie?
Tu îmi spui totul?
Ce-ți ascundem?
Că sunt trofeul dv., dle judecător!
Dacă trec de partea dv., o să dați bine!
Credeți că nu sunteți ca familia mea, dar sunteți la fel…
Mă folosiți.
De-asta iei droguri?
În secret?
Nu.
Le luam și înainte. Toți luăm droguri.
Informatorii nu v-au spus asta?
Ne ajută să supraviețuim…
La noi acasă, nu dormi ca în alte case!
Dacă cineva are chef să facă o percheziție la Mafia,
atunci ne trezim la trei dimineața.
Nu discutăm nimic acasă, fiindcă putem fi ascultați.
Nu plângem la telefon, fiindcă poliția ascultă
și dacă te sună tatăl tău, trebuie să-i spui altfel.
Nu poți să-i spui „tată”
ca să nu fie arestat, că atunci e vina ta…
Dar aveam cinci ani atunci.
- Putem să urcăm? - Da, da.
Nu trebuia să facă asta. Ne ocupăm noi de el.
Nu se simte bine.
Nu l-am mai văzut așa.
Poate aveai dreptate. Trebuia să așteptăm.
Ba nu. Începe să simtă furie, teamă, nefericire, așa cum v-ați dorit.
Învață că are dreptul să greșească…
Și să crească, la fel ca ceilalți.
O victorie, sincer!
Credeți că suntem pe altă planetă?
Poate puțin, dar nu-i nimic. Să continuăm.
Haideți, băieți! Să mergem!
Să mergem!
Domenico, hai să mergem!
- Nu, nu, nu… - Băieți!
- Să mergem acasă, ajunge! - Nu…
- Să ne scăldăm! - Ești nebun!
- Haideți, băieți! - Ești nebun!
- E foarte rece! - O să facă pneumonie!
Băieți, e foarte rece!
- Te prind eu! - Școala e de rahat, oricum!
Domenico, vino!
Domenico, hai să faci o baie!
Haide, apa e bună!
Haide, Domenico!
Vino în apă!
Haide, Domenico. Apa nu-i rea!
Haide, Domenico!
Haide!
SĂ STUDIEZ
Să găsim o școală bună imediat.
Nu pot să studiez acasă?
Nu vrei să cunoști și alți oameni?
De ce? Împlinesc 18 ani curând.
De unde știi? Poate îți faci prieteni aici și te răzgândești.
Dnă doctor…
Mama e singură. Orice s-ar întâmpla, merg acasă.
Bine, dar e plictisitor să studiezi acasă.
Îți găsim o clasă.
Colegii mei vor ști cine sunt?
Aici, ești doar Domenico.
Dacă vrei să fii timid, vesel, plăcut, neplăcut, silitor…
Tu decizi.
Ești liber să alegi și să te schimbi,
dacă vrei să fii altfel.
Hai să mâncăm!
Dă-te din locul meu!
Lasă-mă să mănânc!
Haide!
Hai să mâncăm!
- Ia pastele… - Cine vrea paste?
E bine.
Mă scuzați, doamnă. Familia Tripodi locuiește aici?
Vă rog.
- Luați loc! - Mulțumesc.
Sper că nu vă deranjez.
Deloc.
Nu înțeleg ce vreți de la noi.
Domenico va împlini 18 ani și va pleca din Messina.
Cum îl veți ajuta, doamnă?
Domenico a făcut mereu ce a vrut… Va continua să facă asta.
Nu mă amestec în alegerile lui.
Ale lui Domenico sau ale soțului dv.?
Sunteți mama lui, vă iubiți unul pe celălalt, Domenico vă ascultă.
Trebuie să știe că nu e singur, că sunteți de partea lui.
Doamnă, știți că dacă fiul dv. rămâne aici, va ajunge ca Giovanni?
Sau ca soțul dv.
Ajunge!
Și eu sunt mamă.
Credeți că mi-e ușor să vin aici să vă spun asta?
Credeți că nu-mi imaginez cum vă simțiți?
Dar mă gândesc și la Domenico.
Totul e bine aici?
Da.
Da, Gaetano.
Îmi faci o cafea?
Mai stați mult?
- Tocmai plecam. - Vă însoțesc.
La revedere!
Deci?
- Cafeaua? - Fă-ți-o singur!
Nu face nazuri. Avem o problemă.
O mare problemă.
- Mișcă! - Stai puțin.
- Îmi trebuie. - Lasă-l…
- Ce naiba vrei? - Lasă-l…
ZECE ARESTAȚI PENTRU TRAFIC DE DROGURI ȘI ARME
- Maria. - Bună, Domenico!
Bunica e bolnavă. N-am cerut niciodată nimic, dar trebuie să merg acasă.
Îmi poți aduce o scutire?
Sigur, o scutire medicală.
- Întoarce-te diseară. - Perfect. La revedere!
Domenico!
Să plecăm imediat!
- Trecem pe acasă? - N-avem timp.
Cât durează?
- Am venit imediat. - Scuze, dar avem o problemă…
- Tata? - E în siguranță, dar e fugar.
Nu mai are cine să-l acopere, n-o să mai reziste mult.
Haide, să mergem!
Sora ta e mereu agitată.
E bine că își ia diploma, așa o să se calmeze.
De ce tot învață, dacă o să se mărite?
Tată!
Vino! Ai grijă la cap.
Du-te acolo!
Vrei o cafea?
Altceva n-am.
Avem puțin timp, așa că să profităm de el.
Domenico, du-te în Reggio Calabria cu Gaetano.
În port e un bar unde te așteaptă canadianul.
A lăsat un cadou pentru noi la toalete. Îl iei și îl aduci aici.
Trebuie să mă întorc la Messina.
O să te întorci.
Mâine.
Deja am vorbit cu avocatul și o să rezolve totul.
Azi, gândește-te la familie.
Ce e, Domenico? Nu mai ții la noi?
Ba da, dar…
Altcineva nu poate?
Domenico…
Sunt vremuri când trebuie să ne descurcăm singuri.
Ai uitat ziua când l-au arestat pe Giovanni?
Fratele tău e tot la închisoare.
Avem conturi blocate, proprietăți confiscate…
O greșeală și pierdem totul.
Bine.
Da!
Cum merg pregătirile de nuntă?
- Totul e pregătit. - Slavă cerului!
Te ajut eu, tată.
Nu, lasă-le…
Lasă-le!
Copiii mei…
Ați crescut.
Voi sunteți viitorul.
Eu, aici, în munți,
sunt trecutul.
Dar sunt aici, vedeți?
N-o să vă părăsesc.
O să am grijă de voi.
- Domenico… - Ce s-a întâmplat?
- Ești bine? - Da, da.
Nu vreau să ajung ca mama, și tu nu vrei să ajungi ca tata.
Să mergem!
O să fugim împreună.
Nu se poate, nu face pe nebuna.
Nu putem.
Ești atât de slab. Nu te hrănesc în Sicilia?
Puțin prea mult.
Cum a mers cu tatăl tău?
Bine.
Sigur?
Părea obosit, dar vom rezolva totul acum.
Nu-ți face griji.
Mamă!
Mamă. Știi ce i-a cerut tata?
Liniște.
- Asta e tot ce poți să faci pentru el? - Trebuie să mă gândesc la toți.
La Domenico, la tatăl tău, dar și la Giovanni.
Dacă Domenico ajunge la închisoare, ei ce obțin?
- De ce spui asta? - Fiindcă așa e mereu!
Dar Domenico e bine.
Dacă tatăl tău i-a cerut asta, riscul e minim,
nu înțelegi?
Domenico…
Clientul contactat…
Feribotul către Messina pleacă de la dana șapte.
ENRICO: RĂSPUNDE, TE ROG!
Pune mâna aici, haide.
Alo!
Ce?
Cum adică, a dispărut?
PERSONAL
Ce faci, Teresa?
Te temi de mine?
Te temi de mama ta?
S-a terminat acum?
Mă lași singură?
Să plecăm împreună.
Vino cu mine!
Unde vrei să plecăm?
Cine te ajută, judecătorul?
Nu suntem bărbați care știu să tragă cu arma
și nu suntem informatori care pot ajuta la arestări.
La ce suntem bune?
Ia-i!
Nu-i vreau.
Nu fi prostuță.
Mamă…
Îl iubesc pe tata.
Știu.
Informație gratuită: clientul apelat…
Ce facem, dle judecător? Mergem acasă?
- E aproape două dimineața. - Mai așteptăm puțin.
INSULA SOARELUI
Poți să ne spui dacă ești bine?
Nu, nu sunt.
Eram puternic înainte, dar acum sunt slab.
Înainte știam ce să fac, acum mă îndoiesc!
Înainte nu știam să râd, acum vreau să plâng mereu.
Înainte îmi plăcea cum sunt,
acum nu mai știu cine sunt.
Dar ești liber acum. Poți alege, în cele din urmă.
Vreau să plec, dle judecător!
Departe de Calabria.
Vreau să dispar…
Să plec unde nu mă caută nimeni!
Nici tata, nici dv.
Mă ajutați?
Da…
- Sigur că da. - Da, Domenico.
Ai slăbit!
Trebuie să mănânci.
Ți-am lăsat lasagna și paste. Mănâncă-le, altfel se strică.
- Înțelegi? - Mamă…
Da?
De ce gătești atât de mult?
Ce altceva să fac?
Îmi ocup timpul. Muncesc ca să nu mă gândesc.
Poți să ai o nouă viață.
Viața mea e cu tine și tata,
nu am unde să mă duc.
Mamă…
Mai ai doi copii.
Rămân atâta timp cât tu ești aici.
Maria n-a venit?
A avut o mică problemă, dar îți trimite salutări.
Bine… Drum bun!
Dle judecător…
Domenico?
Ce faci? Pleci fără să ne spui?
Domenico pleacă! Veniți!
- Mai avem două ore. - Să mâncăm împreună!
- Să mâncăm! - Ne lăsați să ne distrăm?
Să mâncăm!
A venit. Uite biletul.
Pune-l aici.
Peronul unu. Drum bun!
Nu-mi plac despărțirile, sunt mișcat.
- Peronul unu. - Da, unu.
Du-te acolo!
Domenico!
FAMILIA BARILLA
CURTEA DE APEL REGIUNEA CALABRIA ACUZAT GIUSEPPE BARILLA
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Sunteți judecătorul Lo Bianco? - Da, eu sunt.
Luați loc!
E adevărat ce scrie?
Că îi scot pe băieți din Calabria, da. Că îi deportez, nu.
Și când copiii sunt mici și mama vrea să vină cu ei?
Găsim o soluție.
Luați loc!
Din 2012, Tribunalul pentru Minori din Reggio Calabria a mutat 40 de minori
care urmau să ajungă în 'Ndrangheta.
Acești copii studiază, visează,
ca toți copiii de vârsta lor, și au libertatea de a alege.
Judecătorul și colaboratorii săi nu mai sunt singuri.
Asociația Libera, Ministerul de Interne și Ministerul Justiției,
Departamentul pentru Șanse Egale, Agenția Națională Antimafia
și Confreria Episcopală Italiană lucrează alături de ei.
Multe mame au decis să-și urmeze copiii.
Subtitrarea: Georgiana Stănculescu