FILMEN ÄR BASERAD PÅ EN SANN HISTORIA
BLAND KRIMINELLA FINNS ENDAST 'NDRANGHETAN I FEMVÄRLDSDELAR
MED EN ÅRSINKOMST PÅ 53 MILJARDER EURO.
FAMILJEN ÄR HJÄRTAT I DERAS BROTTSORGANISATION
OCH MAKTEN FÖRS ALLTID VIDARE FRÅN FAR TILL SON.
VILLA SAN GIOVANNI, MESSINASUNDET DEN 24 DECEMBER 2006
Färjan till Messina avgår nu.
Domaren.
Giovanni!
-Ska du också med färjan? -Nej.
Har du tänkt på det jag sa?
Ja.
Du har säkert rätt, men…
Men?
Jag vill jobba långt härifrån.
Absolut.
Färjan till Messina avgår nu.
Hör på, vi går till mitt kontor.
Du kan få nåt i kväll.
Det är jul. Jag borde vara med min familj.
Du har rätt. Senare då?
-Efter nyår? -Ja.
Du väljer rätt.
Oroa dig inte eller bli inte upprörd.
Lita på mig.
Hej då.
Färjan avgår.
Kommer han inte?
Såklart gör han det.
Men han svarade inte…
Kom igen! Är ni klara?
Vi lägger den här.
Hej, Mimmo, allt väl.
-Allt väl, frun. -Tack, Mimmo.
Varsågod, frun.
God jul.
Öppna ögonen.
-Giovanni! -Giovanni!
Jag var rädd att du inte skulle komma!
Skulle jag lämna er ensamma?
Vore det okej? På julafton?
Vi väntade på dig därhemma.
Kom igen, mamma.
Jag var i Reggio för att köpa de sista presenterna.
-Till vem? -Inte till dig.
Vad önskade du dig av tomten?
-En spelkonsol. -En docka.
Saverio.
Hur är det?
Bara fint.
Kom, så går vi.
Jösses, så länge sen!
Min kära.
Pappa!
Låt mig se på dig.
Jösses!
Du har vuxit!
Och prinsessan här?
-Jag har saknat dig. -Jag med.
Täck mig med pussar.
Kom, kom och titta, Domenico.
Titta.
-Antonio, sluta. -Enza. Kom igen.
Du såg inget.
Här.
Får jag krama dig.
Antonio, det räcker. Det är jul.
Och? Lägg handen här.
Sätt fingret på avtryckaren.
Är den laddad?
Är du rädd?
Skjut.
Teresa, kom hit.
Skjut.
Skjut, Domenico.
Skjut, kom igen!
Min son!
-Pappa… -Nå?
-Inget.
-Är du okej? -Bara bra, pappa.
-Säkert? -Ja.
-Ge mig era händer. -Följ med pappa.
Vem vet vad som finns där?
-Vad? -Vad?
-Julkrubban! -Jag gjorde den.
-Så fin. -Verkligen.
-Sen kom tomten! -Presenterna! Domenico…
Det står Domenico. Den är min!
Öppna allt!
Få se.
Det är precis vad jag ville ha, mamma!
-Den är fin! -Ser du?
Och du, visa oss.
Spelkonsolen!
Tomten gissade och han är toppen!
Domenico! Och det här är ditt andra spel.
Nej, nej. Leksaker senare, nu äter vi.
-Åh, pappa! Nej! Snälla! -Domenico, sätt dig där.
Och du där, min kära.
Jag kanske inte förklarade!
Där är du ju!
Så trevligt!
-Det ser gott ut! -Gör det?
-Det är fantastiskt! -Ska vi börja med detta?
Ge mig din tallrik.
GOD KVÄLL
Giovanni, gå härifrån.
Stick härifrån.
Dra, dra!
Dra! Stick härifrån!
Flytta på dig. Fan, barnen! Flytta på dig!
Domenico, flytta dig! Dra, dra!
-Nära. Nära! -Sitt!
Sitt!
-Mamma, jag är rädd… -Allt kommer att bli bra!
Stopp! Militärpolis!
Vänster, höger! Kör!
Upp med händerna!
-Var är han? Vart tog han vägen? -Det är tomt!
Förstår du vad jag säger? Berätta vart han tog vägen!
Vart?
-Kolla bakom väggarna! -Det är nåt här!
Ut. Ut ur garderoben! Kom igen!
Ta bort barnet och kvinnan! Sätt fart! Flytta ungen.
Sätt fart!
Se upp!
Din jävel!
Man nere! Din jävel!
Hallå?
Det är omöjligt.
Ja, ja. Okej, jag kommer.
Marco!
-Vad är det? -Giovanni.
Giovanni?
Giovanni.
Tack.
Domaren. Förstörde jag din jul?
Tänk inte på det.
Vad har du gjort då?
Det är min pappa.
Jag tvingades rädda honom.
Det är ingens fel.
Det är mitt fel.
Du borde ha stannat.
Mitt enda misstag var att hitta dig.
Jag tror inte du tänker så.
Det gör ont!
Vad vet du om mitt liv?
Förklara för mig då.
-Vill du verkligen hjälpa mig? -Ja.
Kom inte tillbaka då.
Leta bland böckerna.
Kolla där!
Ingenting här.
Inte här heller.
Herr Dente.
Vi konfiskerar de här.
Löjtnant.
Nej, nej! Vad gör du? Det är våra sparade pengar!
Om det är era får ni tillbaka dem, frun.
Enza, släpp det.
När jag blir stor ska jag inte bli som mamma.
Jag släpper inte in dem…
Oroa dig inte. När jag blir stor ska jag skydda dig.
TINGSRÄTTEN, ANKLAGAD: ANTONIO TRIPODI
REGGIO CALABRIAS APPELATIONSDOMSTOL
MAXIKIDNAPPNINGEN I GIOIA TAUROS HAMN
Giovanni!
Varför tog du med dem också?
Sätt dig.
Jag vill kyssa dig…
Där borta har du allt du gillar.
Sätt dig, Domenico.
Domenico, sitt.
Nå?
Hur är det?
Jag mår bra, mamma. Oroa dig inte.
Ni uppför er väl?
När kommer du hem?
Snart.
Får jag stanna här med dig?
Nej.
Ge mig din hand, Domenico.
Domenico.
Ge mig din hand.
Ge din bror din hand.
Åh, hallå.
-Jag är glad att ni kom. -Vad vill du?
Bara prata. Kan ni inte sätta er?
Kom igen. Sätt er där.
Kan du hjälpa mig med Giovanni? Var det därför du ringde?
Nej, frun. Giovanni är myndig nu,
andra domare dömer honom.
Kan du prata med domarna kanske?
Du känner honom! Han är en bra kille, de lyssnar på dig.
Jag kan inte göra mer för din son.
Vad vill du ha av mig då?
-Känner du igen honom? -Visst.
Det är min man.
Vi hittade det i vårt arkiv.
Han var 16 år när de grep honom för medhjälp till kidnappning.
Och sen…
den andra brodern, Gioacchino…
innan de dödade honom.
Han var också här.
Och brodern Pietro, innan de fängslade honom på livstid
och barnbarnen och sonen Giovanni.
Det räcker!
Alla var här hos oss,
gripna som unga, efterlysta, dödade eller gripna som äldre.
Vet du vad det betyder?
Man väljer inte 'ndranghetan, man ärver den.
Den drabbade din man och hans barnbarn,
dina svärföräldrar,
din son Giovanni…
och en dag även dem.
Hur vågar du?
Vem är du att säga åt mig hur jag ska uppfostra mina barn?
Ni måste föra bort dem omedelbart,
så långt bort som möjligt.
Jag tar hand om dem själv.
Vi har inget mer att säga varandra, ring mig inte igen!
Domenico!
Kom nu.
Intern kommunikation, Lucia till skrivbord nummer ett.
Domenico.
Gå och köp en glass.
-Jag med, mamma. -Nej, nej, Teresa. Stanna hos mig.
-Ensam? -Ja. Vad kan hända?
Gå nu, vi väntar på dig här.
Domenico!
Pappa!
Sätt dig.
Vad vill du ha för glass? Med pistage som vanligt?
Choklad och grädde.
Ursäkta.
Öppna händerna.
-Hur många fingrar på en hand? -Fem.
Fem? Som vi?
Och om jag stänger den?
-En knytnäve. -En knytnäve.
Stark och redo att slå.
Kan du slåss? Ja? Visa mig.
Hallå! Vad är det här?
Hårdare! Hårdare!
Såja.
Det här är vi. Förstår du, Domenico?
Oj! Den är som din, pappa…
Domenico…
Du är mannen i huset nu.
Din mamma och din syster,
vem ska ta hand om dem?
Jag gör det.
Ja.
Vet du vad det betyder, Domenico?
Du måste växa upp snabbt.
Kan du bli stor snabbt?
Kan du det? Ja?
Var hälsad, vän.
Var hälsad.
Jag är glad att du kom hit.
Var hälsad.
Sätt dig.
Nå, kanadensaren, hur är läget?
Marodören slutade skälla. I Vancouver är allt klart.
Kan vi verkligen lita på varandra?
Vi snackar om mycket pengar.
Jag svär på ärkeängeln Mikael
att min kusin inte säljer ett gram utan ditt godkännande.
Nå, Domenico?
Vad tycker du?
Jag pratade med min far.
I Kanada med en familj som din, och alltid vänner
tredubblar vi beloppet.
Vi kan alla tjäna på det.
Bravo.
Det här är till dig, din far har skickat det.
-Tack. -För all del.
Jag har ringt Teresa hela dan, men hon svarar inte.
-Din syster är konstig. -Det är sån hon är.
När ni gifter er kommer hon att bli bättre.
-Jag tar den. -Nej, jag behåller den.
Kom, Mirko.
MILITÄRPOLISEN
Stanna! Ner!
Upp med händerna.
Ner med huvudet.
Ner med huvudet!
MILITÄRPOLISEN
Jag har nåt att säga!
Ska vi gå tillsammans?
Vad händer?
Teresa! Det är Domenico!
Vad gör du?
Vad håller du på med?
-Domenico, vad händer? -Inget, gå din väg.
Teresa, gå hem.
Teresa.
-Teresa. -Vart ska du?
Kom hit, Teresa.
Hej.
-Sir. -Hallå.
Sätt dig där.
Där, bredvid mig.
Då var vi här.
Vi vill upphäva försiktighetsåtgärderna, ordförande.
Det är för mycket.
Jag minns dig…
Ja, vi har mötts, men du var bara ett barn då.
Jag har inget med väskan att göra.
Varför hade du den?
Mirko och jag var på vandring,
vi hittade den på marken och skulle ta den till militärpolisen.
Och när militärpolisen grep dig, litade du inte på dem.
Precis, bravo.
Du är alltid misstänksam.
Du jagar oss tills vi blir rädda.
Kom, jag ska visa dig en sak…
Jag gjorde det här för tio år sen.
Det är samma bilder som du visade mamma.
Jag minns.
Och den här är ny…
På dig.
Ordföranden, du måste avkunna en dom.
Det är samma sak med de andra familjerna i Reggio.
Far- och morfäder, fäder och söner hamnar alla här.
Vet du vad det betyder?
Att ingen av er bestämmer nåt.
Inte ens du.
Du spelar tuff här, men därute
har du inget att säga till om.
Du är inte fri.
Ordföranden.
Om du måste döma mig, så gör det,
men predika inte.
Jag kan höra sånt i kyrkan, och de är bättre.
Giovanni.
Domare!
Minns du mig?
Du ser ut som förr, fast med några vita hårstrån.
Domare är ett bra jobb…
Vad ska jag göra? Gå min väg som sist, eller kan vi prata?
Det beror på vad du vill…
Jag behöver råd. Sätt dig.
Det är mitt nästa fall.
Han är 17 år,
pappan har varit på rymmen sen han var tre år,
hans farbror dödades när han var ett,
tre kusiner har stränga fängelsestraff
och en fjärde dödades på 90-talet när han bara var en pojke…
Hans bror har suttit i fängelse i tio år och har åtta kvar.
Vad har Domenico gjort?
Inte mycket, än.
Men även om han bara är en pojke,
är det hans tur att ta över familjen.
Vad vill du med mig?
Prata med honom…
Säg sanningen,
att du kom till mig för tio år sen
och nästan lyckades bli fri.
Nästan?
Vi minns det olika, domaren.
Jag borde gå… Agenten!
Giovanni.
Giovanni, varför?
-Han är din bror. -Agenten!
Vill du att han slutar som du?
Agenten!
Giovanni!
Du måste förstå vad jag säger. Domenico.
Det finns ett rättssystem,
med domare och militärpolis, eller hur?
Och det finns ett familjesystem.
-Hänger du med, Domenico? Förstår du? -Ja, pappa.
Familjen vänder sig aldrig direkt till lagen, nej!
Familjen tar lagen i egna händer.
Marco.
Klockan är två på natten, kom och lägg dig.
Vill du ta bort Domenico Tripodi från hans familj?
Lyssna…
När läraren pratar med dig om maffian eller 'ndrangheta,
ska du inte lyssna, för jag berättar vad familj innebär.
Om några behandlar dig illa
berättar jag inte det för militärpolisen.
Nej! Jag dödar dem själv…
Domenico och hans far avlyssnade 2004.
Det är fruktansvärt.
Men det var alltid 'ndranghetas uppfostran.
Vi avlägsnade barn från våldsamma, missbrukande föräldrar,
för att ge dem en ny chans.
Varför gjorde inte vi samma sak med ungdomarna?
Vi kan inte döma dem till ett liv i smärta!
Du har rätt.
Men det är också smärtsamt för en pojke att slitas från dem han älskar.
De är allt han har.
-Vi finns där. -Vem?
Vi. Staten.
Råkar det finnas en familj som vill ta emot dem?
Berätta hur du ensam
kan besegra hat och fientlighet som pågått i generationer?
Nå…
Måste jag bara se på igen, alltså?
Jag tror bara att du är själv och att jobbet är för komplicerat.
Och du är för trött för det.
Vi går och lägger oss! Kom nu.
Jag kommer.
Ordföranden…
Ordföranden!
Ska du inte åka hem ikväll?
-Nej. Inte än, god natt. -God natt.
ÅKLAGARMYNDIGHETEN
DEKRET
JUSTITIEDEPARTEMENTETS MOTTAGNING FÖR MINDERÅRIGA
Reggio Calabrias domstol för minderåriga,
i enlighet med artikel 530 i strafflagen,
beslutar att
frikänna den anklagade Domenico Tripodi på alla åtalspunkter
som varande oskyldig.
Eftersom den minderåriga visade tecken
på bristande uppförande och karaktär,
genom att umgås med tidigare dömda…
och att hans mamma verkar oförmögen att tygla hans farlighet,
vilket visas av den andre broderns öde…
Den hemska bild som framkommit och broderns erfarenhet
får domstolen att se det som ofrånkomligt
att lämna över den minderårige till socialen
för utplacering i en annan region än Kalabrien
tills han fyller 18 år.
Kan man göra så? Nej!
Det får ni inte!
Nej, jag är hans mamma! På vilket sätt är jag olämplig?
Advokaten!
Nå, sir? Nå?
-Vad betyder detta? -Jag vet inte.
Vad händer?
Låt mig läsa pappren, så kan vi överklaga.
Överklaga? Jag vill prata med domaren nu.
-Vi går nu. -Oroa dig inte, mamma är här. Okej?
-Släpp förbi mig. -Du får inte passera.
Jag är mamman, jag måste prata med domaren.
-Mamma! -Frun…
Vi hittar en lösning.
Så kan de väl inte göra?
Hur vågar du?
Vem är du att ta min son ifrån mig?
Jag är bara domare, jag litar på lagen.
Jag visste inte att det var lag på att oskyldiga pojkar
ska tas från sin mor!
Men det är inte mot dig, det är för att skydda din son.
Jag vill bara att Domenico ska få ett liv…
som är bättre än vad han haft hittills.
Du vill förgöra oss!
Det gör du inte!
Vi ska göra det jobbigt för dig! Jobbigt!
Vi går nu.
Jobbigt!
Det är inte över, ordföranden. Vi meddelar justitiekanslern.
Ja, det är din rättighet.
Domenico, kom hit.
Domenico.
Är allt okej?
Hur kan det vara det?
Den där jävla domaren!
Vi borde döda den jäveln.
Vad betyder "utanför Kalabrien"?
Det är åtminstone inte fängelse som för Giovanni.
Vad fan? Fängelse ger mig respekt.
Men nu kan vi åtminstone träffas… och prata…
Just det, prata!
Det är ju toppen?
Domenico, var inte sån.
Säg inte åt mig vad jag ska göra.
Jag är inte din son! Så håll käften!
Teresa.
Kan du hjälpa mig? Duka bordet.
Kom igen! Prata i regnet…
-Hej. -Gaetano.
Vi går runt, jag får inte luft här!
Nu ska jag visa dig…
Här!
"Antimaffia och barnjakt."
"Är det rätt att ta barn från maffiamammor?"
Här är min favorit.
"Det finns ingen deportering med goda syften."
Marco… det här är galet. Det vet du väl?
Till och med tidningarna i norr gav sig på dig.
Jag har rättsligt stöd.
Artikel 2 i den italienska konstitutionen
och FN:s konvention om barnets rättigheter.
Visst.
Vi är vid stranden i Reggio Calabria, inte i Manhattan.
Det finns inga pengar, ingen personal eller erfarenhet!
Så länge ungdomarna är kvar i Kalabrien blir de aldrig fria.
Deras familjer blir deras undergång…
Deras familjer blir vår undergång.
Det är sent, jag ska till jobbet.
Farväl.
Marco!
Vi har jobbat ihop i 20 år.
Och du vet att jag gillar dig
och inte vill gå på din begravning.
ROLL: GRIPEN ÅTALAD FÖR VAPENINNEHAV
REGGIO CALABRIA-RÄTTEN
Det här är Domenico…
och det här är hans familj.
GIOACCHINO TRIPODI SKJUTEN TILL DÖDS I NATT
MAXIKIDNAPPNING I GIOIA TAUROS HAMN
Folk tröttnar aldrig på sånt här.
Är den kvar?
Vad säger du?
Jag har letat efter en värdfamilj i Messina i flera dagar.
Vad gör jag nu, ger upp?
Jag måste be dig om ett mirakel till.
Du är en bra socialassistent,
men vi behöver en psykolog också.
Vi kan inte betala honom…
Därför bad jag dig om ett mirakel.
-Knackar du inte? -Inte i mitt hus!
Hjälp mamma med lunchen.
När jag är klar med kapitlet.
Vad? Du sitter alltid med näsan i böcker.
Gå ut, gå runt med Gaetano!
Vad sa jag?
Har ni bråkat?
Nå?
Bröllopet…
Ju närmare det kommer, desto räddare blir jag.
Rädd? Du?
Jag vet inte om jag vill.
Vi gav vårt ord. Det ändrar man inte på.
-Gjorde vi? Vem då? -Pappa och jag.
-Ska du gifta dig med Gaetano? -Kan du svara mig?
Vi har redan problem, Teresa,
vi vill inte ha dina!
Okej?
Hej, Maria.
-Tack, Rosa. -Hej.
-Hej! -Hallå, sir.
-Hej. -Hej.
Det här är Enrico, psykologen.
Han är bra och hjälper gärna till gratis.
Mycket gärna, såklart.
-Tack. -Ingen orsak.
Vem vet hur många jobberbjudanden jag får med detta på mitt CV!
Varsågod och sitt.
Och fosterfamiljen? Skulle de inte följa med dig hit?
De är inte tillgängliga längre…
Och det säger du nu!
Vi fick precis reda på det.
De sa nej, de vill inte längre.
Vi hittar en annan familj.
Jag har redan försökt, det finns inga.
Men det finns ett samfund som välkomnar Domenico,
där han är med andra pojkar.
Nej.
Domenico behöver en familj.
Det finns inga, sir.
Okej, vi får bli hans familj.
Och ja, det blir mer övertid.
Som alltid.
Inte övertygad?
Okej, då släpper vi Domenico och ingriper i ett annat fall.
-Vi väntar. -Nej.
Vi kan inte.
Jag väntade med hans bror Giovanni och ångrar det än.
Vi måste fortsätta.
Under åren har jag insett
att trots miljoner på banken, lyxbilar och makt
är livet i 'ndrangheta ett dåligt liv,
och det gäller alla: pojkar, kvinnor och till och med bossar.
Vi ska visa dem möjligheten till ett bättre liv.
Vi ska visa att man kan bli fri och då hakar Domenico på.
Vet pojken att han är olycklig?
Nej…
Inte än.
Vad innebär mejlet jag fick? Det är omöjligt!
Plötsligt är alla provinsens socialassistenter sjuka!
Ordföranden, de är rädda!
Ingen vill ta hem Domenico. Vad kan vi göra?
Vad vi kan göra? Jag vet vad vi ska göra.
Snuten!
Snuten, spring!
Snuten!
Det är polisen!
-Det är polisen! -Snuten!
God dag. Vi är poliser.
Vad fan gör ni här? Snuten, nu?
Kom nu, Domenico, vi packar dina saker.
Håll dig lugn, gör som de säger.
-Kom nu. -Domenico…
-Det är skamligt! -Tre bilar, en pojke!
Det är skamligt!
VI VÄLSIGNAR DIG OCH DIN STAD
Vi är framme i Messina.
Ja, okej. Okej, bra.
Välkommen.
Domenicos papper.
Ska vi gå in?
Det här är Sebastian.
Hej.
Det här är Ciro.
Här är köket.
Här äter ni lunch, i det gemensamma utrymmet.
Det här är Mahmud och Cristian, du kan träffa dem senare.
Vi går till ditt rum…
Det här är din säng.
Finns det inga enkelrum?
Till en början vill vi att du ska vara med de andra.
Ta hand om det sen. Kom, så pratar vi.
Vad kräver ni av mig?
Eftersom du inte ätit lunch tog jag med de här.
Aha, med sötsaker ska pojkar bli bättre.
Nej, vi kan inte göra dig bättre.
Svara bara ärligt på en fråga.
Vad vill du göra?
Åka hem!
Det vet du att du inte kan nu. Kanske snart.
Vad vill du göra här?
Skola eller idrott.
En dag kan kanske Enrico tar med dig till havet…
Bestäm vad du vill göra.
Jag vill vara ensam!
STRANDPASSAGER
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag är ensam, Antonio…
Först Giovanni, nu Domenico!
Domenico är en man.
Han gör som han blir tillsagd.
Ska vi bara lämna honom?
-Domaren, då? -Domaren…
Jag tar hand om honom, men Domenico måste sköta sig.
Uppför han sig, kommer han hem fortare.
Men vi behöver fixa en licens till honom,
jag ska prata med honom,
han måste veta att familjen är här och enad.
-Förstår du, Enza? -Ja. Okej.
Och du då?
Ska du inte säga hej?
Nej, en puss till pappa, inget?
Vem är du?
Den vackraste av dem alla?
Går bröllopsplanerna bra?
Pappa…
Vad är det, raring?
Inget…
Jag älskar dig, pappa.
Tiden är knapp…
Nu när Domenico är iväg är giftermålet ännu viktigare.
Förstår du, Teresa?
Ja?
Ja eller nej?
Öppna väskan
och hitta nåt fint till dig.
Då ler du igen, det är bättre!
-Hej då, min kära. -Hej då, Antonio.
Hej!
Är du den nya?
-Mahmud. -Domenico.
Cristian.
-Varför skickade de dig hit? -Jag var lite stressad.
-Men du är inte sicilianare. -Och?
Lugn, jag sa bara det.
Gör inte det, då.
Säg inget.
Du har mycket grejer.
Jag sa att jag ogillar nyfikna typer.
Släpp det.
Det gick bra.
Din pappa fixar det,
vi ordnar en licens till Domenico
och tänker på trevliga saker, eller hur, Teresa?
Din klänning blir bra.
Det blir en stor fest, ska du se.
Mamma.
Hur visste du att du älskade pappa?
Hur?
Det går inte att förklara…
Jag visste bara.
Jag var ung när vi träffades,
han var nitton, men en man, och han fick mig att känna mig viktig.
Jag ville inte ha nån annan.
Och sen?
Inget, sen föddes ni.
Och här är vi nu.
-Fick du det liv du ville ha? -Får nån det?
Jag förstår vad du menar,
men jag har inga problem med din far och jag ångrar det inte.
Allt vi har är tack vare honom.
Han var aldrig där, mamma!
Jag minns inget liv med pappa här.
Men det var okej medan han var där.
Att lämna sårade honom mer än oss.
Och Giovanni? Hur sårad är han?
Giovannis historia var hemsk…
Jag vill inte ens ha en familj om min son ska ha det så.
Okej, men Gaetano är en bra kille och du ska se att han håller koll.
Vad kunde jag göra, Teresa?
Föra bort dig?
Med vilka pengar då?
Utanför Kalabrien är vi ingenting.
Jag blev tillsagd att förklara för dig hur det fungerar.
-Jag vill inte. -Ja, jag förstår det!
-Kom igen, det tar en stund bara. -Förstår du vad jag säger?
Ja, men hur mår Domenico nu?
För tidigt att säga.
Är det ett fint sätt att säga att det går dåligt?
Han är motvillig, äter inte, sover knappt
och kommer inte överens med nån, varken oss eller de andra.
Han är van vid att bestämma. Det kan inte vara lätt för honom.
Du håller med alltså? Det tar tid.
Hur länge då?
-Har vi missförstått allt? -Nej.
Vi får inte ha för bråttom.
Ja, men säg till om det inte går bra, så backar jag,
jag ska inte experimentera med pojken.
-Förstått? -Ja.
Hallå…
Klockan är tre. Ska vi gå ut?
Nej.
-Har du ätit? -Nej.
-Upp med dig! -Måste jag?
Kom, så går vi.
Kom nu, så går vi.
MAGNIFICATE DOMINIUM MECUM
Det finns till och med ett gymnasium här, vi kan kolla in det om du vill.
-Snyggt! -Vad?
-De röker på. -Vill du anmäla dem?
Måste jag säga att de inte får det?
-Santino, min fisk? -Varsågod, åtta euro.
-Sätt upp det på notan, Santino. -Det gör jag alltid…
Om jag förstår det rätt…
Du säljer kokain och predikar för folk som tar droger?
-Vad är kopplingen? -Det är jobb.
-Jobb. -Okej, du förstår inte.
Instämmer.
-Hej! -Hej!
Vill du inte ha en förändring? Se dig omkring.
Jag bryr mig inte. Jag är inte ens från Messina.
Visst.
Om du fixade gungan, skulle ingen veta att det var du?
Vill du känna dig nöjd med att ha gjort nåt snällt för andra?
Som du med mig?
Är jag din gunga?
Det är därför du inte tar betalt, det får dig att må bättre.
Nej, det finns inga pengar.
Annars skulle jag ta dem.
Jag gillar rena pengar, det är smutsiga pengar jag föraktar.
Nej, nej, ursäkta!
Vad fan gör du, din idiot?
Det var en touch bara, jag tappade balansen.
-Det är inget. -Titta vilken buckla du gjorde.
Du ska betala nu.
Vi kan prata vänligt om det, för det finns inte…
Skit i det! Jag vill ha pengarna nu.
Hur mycket? Jag har 20…
Jag vill ha 300 euro.
Jag har inte 300.
Du borde köra din väg.
Du är galen, Domenico! Galen!
Tro inte detta är rätt sätt
och han kunde ha varit större än du
och beväpnad, hur kunde du veta det?
Det finns regler att respektera, du kan inte bete dig så.
Var försiktig. Vad gör du?
Jag kör.
Tack ändå, Domenico…
Kan du köra?
Om du kan så… Men långsamt!
Det är mycket trafik.
Lugnt och fint! Domenico, långsamt.
Älskling!
Det är sent, jag drar.
-Den lilla? -Ja, allt är okej.
Jag har lagt fram frukt till när han vaknar, okej?
-Är allt som det ska? -Ja.
-Hej då. -Hej då.
Hej, allihop!
-Okej, du kan gå. -Okej.
-Hur var det då? -Toppen.
Toppen.
Domenico, sätt dig.
Jag har gjort en lista med förslag…
Skola, teater, soppkök för fattiga, volontär för barn?
-Kan du inte välja åt mig? -Nej.
Domenico! Gå till köket.
-Är det redan matdags? -Nej, dags att laga maten!
Vad rör det mig?
Det är din tur att laga mat, Domenico.
Vi jobbar skift här.
-Är ni hungriga, grabbar? -Mycket!
Jag har inte ätit på tre dagar.
Domenico, är det nåt problem?
Tankar…
Vadå för tankar, Domenico?
Jag förstår inte varför ni är så oroliga för mig.
Jag har en familj och allt jag behöver, det har inte ni!
Säkert?
Och var är staten ni tjatar om?
Den betalar inte honom eller bryr sig om vad domaren gör.
Och du…
Jag är fattig och har haft samma bil i tio år!
Jag förstår, du kan sluta nu.
Kan du säga vad du vill hemma, som du kan här med oss?
Vad har det med saken att göra?
Mycket, och det vet du.
När du kommer på det, meddela mig vad du vill göra.
-Domenico? Kommer du? -Kom igen, det är allt.
Det är klart att han kommer, vi är hungriga. Till köket allihop.
Mål!
-Kan du laga mat? -Hur svårt är det att laga pasta?
-Jag kokar bara vatten… -Jag gör det.
-Hur är det här? -Vi bantar nog i kväll.
-Låt mig. -Det är mitt skift.
Och du ska äta.
Varsågod, ät nu.
Det godaste jag ätit sen jag kom till Italien!
-Visst, du kom hit för en vecka sen! -Mindre än en vecka sen!
Jag kan lära dig att laga mat nästa gång.
Du? Du förgiftade oss tills igår.
Allt var gott.
Ska jag laga mat imorgon då?
Domenico. Kom hit en stund.
-Ta den här. -Ge mig lite.
Hej, Domenico.
Vad vill du?
Du har gjort dig hemmastadd.
Jag vill härifrån… liksom första dagen.
Jag har inte goda nyheter.
Giovanni mår inte bra.
Vad är det?
De tar honom till sjukhuset.
Han försökte ta livet av sig.
Hör på…
Du kan väl besöka honom?
Låter du mig träffa honom?
Om du vill.
Ja, absolut.
-Jag väntar på dig här. -Ja.
TRANSFUSIONSCENTER
ANALYSLABORATORIUM
Giovanni…
Domenico.
Vad gjorde du?
Inget…
Jag ville inte ta livet av mig, bara byta miljö.
Det är enda sättet om man sitter inne.
Det är bara sex år kvar.
-Det är inte mycket. -Sex år.
Gör du det.
Du har rätt, förlåt.
Hur är det i Messina?
Okej.
Giovanni, vad ska jag göra?
Vad du vill, Domenico.
Men pappa behöver dig.
Räcker inte det han bett dig om?
Vad i helvete?
Han har aldrig bett mig om nåt!
Hjärntvättade de dig?
Se mig i ögonen.
Älskar du pappa?
Älskar han oss?
Förlåt.
Gå nu, Domenico…
Gå din väg.
Jag vill inte vänja mig vid din närvaro.
Vill du ha dem?
Nej…
Tror du att du är starkare än jag?
Domenico.
Åh, Domenico.
Lyssna på den här låten.
Killar!
Kolla vad han har.
Domenico, vad fan gör du med de här?
-Det ska du skita i. -Lugna dig!
Sluta.
Lugna dig!
Vad händer?
Du kan prata med mig.
Du kan, måste faktiskt, berätta allt.
Och ni? För mig?
Berättar ni allt för mig?
Vad är det vi inte berättar?
Att jag är din trofé, domaren!
Det gynnar dig om jag pratar!
Du tror att du är olik min familj, men det är du inte.
Du utnyttjar mig.
Är det därför du stoppar i dig droger?
I hemlighet?
Nej.
Jag tog dem tidigare med, liksom alla hemma hos mig.
Sa inte dina informatörer det?
De hjälper oss att överleva…
Hemma hos oss sover man aldrig som i andras hem!
Om nån känner för att jaga den här jävla maffian,
då går vi alla upp kl. 03,00.
Vi kan inte prata om våra hem, för rummen kan vara fulla av buggar.
Man gråter inte i telefon, för det finns alltid en polis som lyssnar.
Om ens pappa är mittemot måste man kalla honom nåt annat.
Man kan inte säga "pappa"…
eftersom han kan bli gripen och då är det ditt fel…
även om jag bara var fem år.
-Kan vi komma upp? -Ja, ja, gör det.
Han borde inte ha gjort det, vi tar tag i det nu, gå.
Han mår inte bra.
Jag har inte sett honom så här.
Du hade kanske rätt, vi borde ha väntat.
Nej, han börjar känna saker,
ilska, rädsla, sorg, som du ville.
Han inser sin rätt att ha fel…
och utvecklas, som alla killar.
En seger, faktiskt!
Är vi på en annan planet?
Kanske lite, men det är okej, vi fortsätter.
Kom igen, grabbar, nu går vi.
Kom så går vi.
Kom igen, Domenico, hallå.
-Nej, nej, nej… -Grabbar.
-Nu åker vi hem, det räcker nu. -Nej…
-Vi tar ett dopp. -Du är galen!
-Kom igen. -Galen!
-Det är jättekallt! -De får lunginflammation!
Grabbar, det är jättekallt!
-Den tar er! -Skolan suger i vilket fall!
Domenico, kom!
Domenico, kom och ta ett dopp.
Kom ner nu, vattnet är skönt!
Kom igen, dyk i, Domenico!
Hoppa i.
Kom, Domenico, vattnet är skönt!
Kom igen, Domenico!
Kom igen då!
STUDIER
Vi hittar en bra skola direkt.
Kan jag inte plugga hemma?
Vill du inte få nya vänner?
Varför? Jag fyller snart 18 och åker min väg.
Hur vet du det? Du kanske får vänner här och ändrar dig.
Doktorn.
Min mamma är ensam, vad som än händer här åker jag hem.
Okej. Då säger vi att det är tråkigt att plugga hemma.
Vi hittar en klass.
Vet mina klasskompisar vem jag är?
Här är du bara Domenico.
Om du vill vara blyg, glad, trevlig, otrevlig, flitig…
Det bestämmer du själv.
Du är fri att välja och förändras,
om du vill vara nåt annat.
Kom, så äter vi!
Kom igen, ut härifrån!
Hallå, jag vill äta!
Hallå, kom igen.
Nu äter vi!
-Ta pastan… -Vem vill ha pasta?
Det är okej.
Ursäkta mig, bor familjen Tripodi här?
Här.
-Sätt dig. -Tack.
Jag hoppas att jag inte stör.
Inte alls.
Jag förstår inte vad du vill bara.
Domenico fyller snart 18 och lämnar då Messina.
Hur tänker ni hjälpa honom, frun?
Domenico gjorde alltid som han ville… Det fortsätter han med.
Jag lägger mig inte i hans val.
Domenicos eller din mans?
Du är hans mamma, ni älskar varandra, Domenico lyssnar på dig.
Han behöver veta att han inte är ensam, att du är på hans sida.
Du inser väl att om din son stannar här slutar han som Giovanni?
Eller din man.
Nu räcker det.
Jag är också mamma.
Tror du att det är lätt för mig att säga det här?
Tror du inte jag vet hur det känns?
Men jag tänker också på Domenico, frun.
Är allt okej här?
Ja.
Ja, Gaetano.
Kan du hämta kaffe?
Stannar frun länge till?
-Jag var på väg. -Jag följer med.
-Hej då. -Hej då.
Nå?
-Kaffet? -Du kan göra det.
Det är inte läge att vara barnslig. Det är en röra.
En enda röra.
-Hallå, flytta på dig. -Vänta lite.
-Jag behöver den. -Han kan…
-Vad fan vill ni? -Han kan…
TIO GRIPNA FÖR VAPEN- OCH KNARKHANDEL
-Maria. -Hej, Domenico.
Min farmor är sjuk.
Jag har aldrig bett dig om nåt, men nu måste jag åka hem.
Kan du ge mig ett intyg?
Visst, jag tar med ett läkarintyg.
-Men kom tillbaka ikväll. -Okej, perfekt, hej då.
Domenico.
Vi åker direkt.
-Ska vi åka hem först? -Vi har inte tid.
Hur lång tid tog det?
-Jag kom direkt. -Ursäkta, men det är rörigt här…
Pappa?
Han är säker, men gömmer sig.
Utan fler män som täcker honom kan han inte fortsätta länge till.
Kom, så åker vi.
Din syster är alltid nervös.
Det är bra att hon tar examen nu, så hon kan lugna ner sig.
Varför bry sig om böcker när man ska gifta sig?
Pappa.
Kom. Akta huvudet.
Gå in dit.
Vill ni ha kaffe?
Jag har bara det.
Vi har ont om tid, så vi borde använda den.
Domenico, du måste åka till Reggio Calabria med Gaetano.
Det finns en liten bar i hamnen. Kanadensarna väntar på er där.
Det finns en gåva till oss på toaletten. Hämta den och ge mig den.
Men jag måste tillbaka till Messina.
Det ska du.
Men imorgon.
Jag har redan pratat med advokaten, så det ordnar sig.
Idag måste du tänka på familjen.
Hur är det, Domenico? Bryr du dig fortfarande om oss?
Ja, det gör jag…
Kan ingen annan göra det?
Domenico…
Ibland kan vi bara göra saker själva, bara vi.
Har du glömt dagen de grep Giovanni?
Din bror är kvar där inne.
Blockerade konton, konfiskerade lägenheter…
Ett misstag och vi förlorar allt, fattar du?
Okej.
Okej, ja!
Och bröllopet?
-Allt är klart. -Tack och lov.
Jag hjälper dig, pappa.
Nej, låt bli…
Strunt i det.
Mina barn…
Ni växte upp.
Ni är framtiden.
Men jag, här i dessa berg,
jag är det förflutna.
Men jag är här. Ser ni?
Jag lämnar er inte.
Jag ska vaka över er.
-Domenico… -Vad hände?
-Är du okej? -Ja, ja.
Jag vill inte leva som mamma och du vill inte leva som pappa.
Kom, så drar vi.
Vi rymmer tillsammans.
Vi kan inte göra nåt, du är galen.
Vi kan inte.
Du är så smal, får du nån mat på Sicilien?
Lite för mycket.
Hur gick det med din pappa?
Bra.
Säkert?
Han var ganska trött, men vi löser allt nu.
Oroa dig inte.
Mamma!
Mamma.
Vet du vad pappa bad honom om?
Tyst.
Är det allt du kan göra för honom?
Jag måste tänka på alla.
Jag har Domenico, men även din pappa och Giovanni.
Och om Domenico också hamnar i fängelse, vad får de då?
-Varför säger du så? -För så har det alltid varit!
Men Domenico är okej.
Om din pappa frågar, då är det riskfritt,
förstår du?
Domenico…
Personen du har ringt…
Färjan till Messina avgår nu.
FRÅN ENRICO: SNÄLLA, SVARA!
Sätt handen här, kom igen.
Hallå?
Va?
Vad menar du, har försvunnit?
PRIVAT
Vad gör du, Teresa?
Är du rädd för mig?
Är du rädd för din mamma?
Är det över nu?
Lämnar du mig ensam nu?
Vi åker iväg.
Följ med mig!
Vart? Vart vill du åka?
Tar domaren emot dig?
Och vi är inte män som kan skjuta
och vi är inte ledsna att de får folk gripna.
Vad är vi för?
Ta det här.
Jag vill inte.
Var inte dum.
Mamma…
Jag älskar pappa.
Jag vet.
Gratis information, personen du har ringt…
Vad ska vi göra, domaren? Åka hem?
Klockan är nästan 02,00.
Vi väntar lite till.
SOLENS Ö
Kan du åtminstone säga om du mår bra?
Nej, det gör jag inte.
Jag brukade vara stark, nu är jag svag.
Förr visste jag vad jag skulle göra, nu tvivlar jag bara!
Förr kunde jag inte skratta, men nu vill jag gråta hela tiden.
Jag gillade mig själv,
nu vet jag inte vem jag är.
Men du är fri nu. Äntligen kan du välja.
Då vill jag åka härifrån, domaren!
Långt från Kalabrien.
Jag vill försvinna…
Åka dit ingen letar efter mig!
Varken min far eller du.
Hjälper du mig?
Ja…
-Självklart gör vi det. -Ja, Domenico.
Du har blivit så smal!
Men du måste äta.
Jag tog med mig lasagne och bakverk. Ät dem nu, innan de blir dåliga.
-Förstår du? -Mamma.
Ja?
Varför lagar du så mycket mat?
Vad ska jag annars göra?
Det är ett tidsfördriv. Ju mer jag gör, desto mindre tänker jag.
Du kunde få ett nytt liv.
Mitt liv är med dig och pappa,
och det finns inget annat för mig.
Mamma.
Du har två barn till.
Jag stannar kvar så länge du är här.
Kom inte Maria?
Hon fick ett problem. Hon säger förlåt, men hälsar.
Okej… Trevlig resa.
Domaren…
Domenico?
Varför åker du utan att säga nåt?
Domenico åker! Kom!
-Det är två timmar kvar. -Då äter vi ihop.
-Okej, vi äter. -Kan vi inte få ha lite kul?
Nu äter vi.
Den kom. Här är biljetten.
Lägg den här.
Det är spår ett. Trevlig resa.
Nej, jag gillar inte avsked. Jag blir rörd.
-Spår ett. -Ja, ett.
Stick dit nu.
Domenico!
FAMILJEN BARILLA
REGGIO CALABRIAS DOMSTOL,
LO BIANCO, ANKLAGAD BARILLA
-Hej. -Hej.
-Är du domare Lo Bianco? -Ja, det är jag.
Slå dig ner.
Är det de skriver sant?
Jag får ut killar från Kalabrien, men deporterar dem inte.
Tänk om barnen är små och mamman vill följa med?
Då hittar vi en lösning.
Sätt dig.
SEN 2012 HAR DOMSTOLEN I REGGIO CALABRIA FLYTTAT 40 MINDERÅRIGA
SOM SKULLE INGÅ I 'NDRANGHETA FRÅN REGIONEN.
DE FICK STUDERA, KUNDE DRÖMMA,
SOM ANDRA I DERAS ÅLDER, ÄNTLIGEN FRIA ATT VÄLJA.
DOMAREN OCH HANS MEDARBETARE ÄR INTE LÄNGRE ENSAMMA.
DE SAMARBETAR MED LIBERIA, TVÅ DEPARTEMENT (INRIKES OCH LIKA MÖJLIGHETER),
NATIONELLA ANTIMAFFIABYRÅN OCH ITALIENS EPISKOPALKYRKA.
MÅNGA MÖDRAR FÖLJDE MED SINA SÖNER.
Undertexter: Lars Lövgren