Jeg vil at du skal vite at hva som enn hender, så elsker jeg deg veldig høyt.
- Jeg er klar. - Det er ikke jeg!
Jeg er stolt av deg for at du har beholdt den.
Det hadde du ikke trengt.
Det var veldig modig av deg.
Hallo.
Kom hit, din jævel!
Hallo!
Hei, Charlie.
Frokost til kveldsmat!
Hei.
- Hvordan har din dag vært? - Travel.
- Trenger du hjelp? - Nei, jeg klarer meg.
Det lukter godt.
Er det bra med deg?
- Jeg må jobbe litt i kveld. - Ja da.
- Pappa? - Ja.
- Kan du hjelpe meg med fortet? - Kan ikke, jeg må jobbe.
- Vær så snill? - Jeg sa nei.
Jeg er lei for det, jeg skal hjelpe deg siden. Etter middag, ok?
Hei!
- Hvor skal du? - Ut.
- Skulle du si det til noen? - Jeg gjorde nettopp det.
Kom an, Charlie, middagen er klar.
Det er bare en fase hun går gjennom. Julie var sånn da hun var ungdom.
Det er noe annet med Julie. Det er noe annet med oss alle sammen nå.
Jeg setter pris på deg og det du gjør her.
Men du forstår ikke, Mary.
Hun elsker deg. Og vi trenger deg, alle sammen.
Ser du, Anna er alt tilbake.
Å, James.
Hei, mamma. Jeg har noe til deg.
Det er måneder siden jeg hørte fra deg. Hvorfor ringer du ikke tilbake?
Jeg har ikke kunnet. Unnskyld.
Hvordan er det med Lisa? Jeg er urolig for henne.
Det går bra, mamma. Ingen fare. Vi ville at du skulle ha dette.
Å, den er en vakker. Takk, James.
Men, oi, hva er det for noe?
Hvor fikk du tak i den? Er det et spill?
Ja, det er et spill-og jeg vil at du spiller det så snart du kan.
Det er veldig enkelt, man skal bare gi bort esken til noen du elsker.
Ikke behold den, gi den videre før urverket stopper.
Hva er galt? Kan du ikke komme inn og spise kveldsmat med oss? Vær så snill?
Det var så lenge siden vi var sammen alle sammen.
Hva? "Alle sammen"? Hvem andre er her?
Julie, Adam og barna.
De flyttet inn for noen uker siden. De flytter faktisk fremdeles inn.
Å, Gud... å, herregud.
Jeg må gå. Ha det, mamma. Unnskyld meg.
- Skynd deg, mamma! - Hei, vær litt tålmodig.
- Sulten! - Hei, Sulten. Jeg er Pappa.
- Hold opp med det! - Slutt å mase på mammaen din.
Kan du hente appelsinjus og smør, takk?
Ja da. Noe annet?
- En mer hjelpsom holdning? - Skal forsøke.
- Var det Anna, bestemor? - Nei, onkelen din.
- Onkel Jim? - Ja.
- Det er evigheter siden vi så ham. - Jeg vet det.
Vi har en ekstra stol og masse mat.
Jo, men han ville ikke komme inn. Han oppførte seg så rart.
- Oppførte Jim seg art? Utrolig! - Men han ga meg en eske.
- Hva er det for noe? - Jeg vet ikke, men han...
...sa at jeg skal gi den til noen jeg elsker.
Takk.
Merkelig ting.
Kom an, ned fra bordet.
Hva?
Og hvordan var det på skolen i dag, da?
- Hvem var det? - Jobben.
Vet du, du må gjerne lage mat til oss sånn hver eneste kveld, elskling.
Smak på maten først.
- Pokker, Charlie! - Slapp av, ingen fare.
- Du skremmer ham, Adam! - Ro dere ned nå.
- Det er ok, ingen fare. Jeg er rolig! - Sitt du, bestemor, jeg ordner det.
- Jeg er så klar til å flytte hjemmefra! - Krangler foreldrene igjen?
De krangler alltid.
Jeg bryr meg ikke lenger, men det plager Charlie.
Ja, vel... Faren min kan også være en dust.
Du blir vel ikke sånn når du blir pappa?
Jøss, hvor kom det fra?
Beklager, jeg tenker liksom ikke så langt fram.
Hei... du trenger å ha det litt moro.
Så vi kan dra til Jakes fest, eller...
...så bare henger vi her.
Du er sjefen.
Jeg er gravid.
Vent, hva? Alvorlig talt?!
Hvem er faren?
Å, faen...
Å, Gud... har du dobbeltsjekket?
Den kan jo vise feil!
Johnny til en valmuemuffin dagen før en narkotikatest-den viste opiater.
Spiste du muffins i går kveld?
Jeg kan ikke bli pappa!
- Pappa kommer til å drepe meg. - Ja.
Min også.
Hun svarer ikke.
Hun kommer hjem, det gjør hun alltid.
Det er sent, prøv å sove. Vær så snill.
Låste du ytterdøren?
Jeg tror at jeg lot den stå åpen.
Jeg går og sjekker.
- Hva er det? - Jeg hadde et mareritt.
Ingen fare, vennen, kom her.
- Gå og legg deg igjen. - Får jeg sove hos dere?
- Gå og legg deg igjen. - Du øver jo på å sove i sengen din.
Ikke sant? Bra, god natt.
Jeg er kanskje sprø, men ligger ikke rommet ditt den veien?
Sov godt, småen.
Mamma!
Jaha... så hva var klokken da dette inntraff?
Rundt midnatt. Vi lå og sov.
Vi hørte henne på rommet hennes.
Og vi fant henne sånn, i sengen sin, akkurat som du så henne.
- Og datteren deres? - Anna.
Ja, Anna. Hvor befant hun seg i går kveld?
Det vet vi ikke.
Hun har en kjæreste, men vi har ikke fått tak i henne ennå.
Ja, vi har hatt litt problemer med henne i det siste.
Kan hun ha grunn til å ville skade bestemoren din?
Nei, selvsagt ikke.
Er det et normal spørsmål?
Eller tror du at min 16 år gamle datter har drept oldemoren sin?
Vi fant et sår i brystet hennes som tyder på at hun er blitt knivstukket.
Det er så merkelig. Det fins ingen tegn på kamp.
Ingen forsvarsskader, ingen tegn på innbrudd.
Jeg vil ikke bli boende her.
Det er opp til dere. Vi har gjennomsøkt området uten å finne noe.
Sier han at det er trygt, så er det trygt-ok?
Det er bedre for Charlie å bli. Det er bra her.
Nei, jeg vil ikke være her nå.
- Ok. - Det er ikke noe problem.
Nok en gang, takk for deres tid.
Jeg tar kontakt om jeg har flere spørsmål.
Det var det lille monsteret.
"Det lille monsteret"?
Det drepte bestemor og løp tilbake inn i esken der.
Han sa det i går kveld.
Han har livlig fantasi.
Og siden broren hans gikk bort har han hatt problemer med virkeligheten.
Hva skjedde?
Har det noe å gjøre med denne saken?
Charlie... jeg har jobbet lenge med sånt.
Og jeg har sett en hel del monster.
Var det et monster som drepte bestemoren din-
-så tar jeg ham. Det gjør jeg alltid.
Nok en gang: jeg kondolerer.
Anna! Du må ringe tilbake.
Dette er alvorlig, du må komme hjem!
Jeg har ringt henne, tekstet henne-hun svarer ikke.
Dette må ta en slutt.
Vi ville kunne låse henne inn i kjelleren. Kanskje.
Hei... kom her.
Det går bra med henne. Ok?
Gjett hvem?
Det er noen fra jobben din her. Natalie.
- Oi, hei. Hvordan har du det? - Hei, du glemte dette på skrivebordet.
- Jeg tenkte at du kunne trenge det. - Oi, takk.
- For et fint hjem dere har, Julie. - Å, takk.
- Takk, det var faktisk min bestemors. - Å...
- Vil du ha noe å drikke? - Vann hadde vært fint. Takk.
- Hva holder du på med? - Jeg ville se deg.
Du svarer ikke på mine beskjedene.
- Jeg blir tatt. Vil du det? - Kanskje.
- Ville det være så ille? - Ja. Det hadde vært... fryktelig.
Jeg forklarer senere, men jeg trenger tid og du må dra. Nå.
Ja da.
Ok, vi ses på mandag!
- Måtte hun gå? - Ja. Hun måtte gå.
- Hun er pen. - Jeg har ikke lagt merke til det.
Er tanken bare å kjøre til familiene våre glemmer oss, eller hva?
Du, jeg er helt blakk og skrubbsulten.
Du burde også være sulten. Du spiser for to nå.
Gud, så dum du er.
Du kan ikke bare flykte fra dette.
Vi drar hjem til deg, jeg lager noe å spise...
...og så setter vi oss ned med foreldrene dine og forteller sammen.
- Vil du virkelig gjøre det? - Ja.
Så sulten er jeg.
Greit. Jeg er også sulten.
Anna. Hei, vent!
Hei! Anna!
- Hva?! - Sett deg!
Jeg er lei av dette. Mamma satt oppe hele natten og uroet seg for deg.
Og du, da? Det overrasker meg at du merket at jeg var borte!
Kylling!
Hvor mange ganger skal vi måtte ta dette?!
Jeg er lei av denne samtalen.
Hei!
Hei! Stikk!
- Greit, ingen problemer. - Nei, Tyler, du trenger ikke gå.
- Alvorlig talt, det er ok. - Jeg skjuler ikke noe for ham. Sett deg!
Vi prøvde å få tak i deg hele kvelden.
Bestemor Mary er... død.
- Hva? - Hun gikk bort i går kveld i sengen.
Hvordan? Hva mener du, hva skjedde?
Vi vet ikke sikkert. Politiet var her.
De vet ikke hva som forårsaket det.
Jeg sa jo at monsteret drepte bestemor og krøp ned i esken igjen!
Hold opp med esken din. Bare hold opp.
Jeg ba deg sette den bort.
Det gjorde jeg!
Vil dere ikke ha den, så kan jeg ta den. Noe må den være verdt.
Ja, vær så snill. Ta den med deg når du går.
Alt skal bli bra.
Ut, ut, ut!
Kom an, ut!
Inn i bilen!
- Start bilen, da! - Jeg prøver jo!
- Helvete... - Jeg mistet nøklene!
- Plukk dem opp! - Jeg prøver jo!
Hei, hvor ble den av?
- Hva pokker var det der for noe?! - Ok, ro deg ned.
Vi kan ikke sitte her, jeg må til familien min!
Tenk på din nye familie.
Jeg har tenkt på det, og... Jeg kan skaffe en jobb.
Ja da, det blir tøft i starten, men med tålmodighet og litt flaks klarer vi det!
- Var det den du så?! - Ja!
Slipp meg inn!
- Er du uskadd? - Ja, ingen fare.
Den fulgte oss ut, men vi satte oss i bilen.
- Så bare forsvant den. - Hvor er Tyler?
Anna?
Anna!
Hei.
Jeg har den, den er i esken, jeg har den!
Vi må ringe politiet! Vi må!
Vent, vent-stopp! Vent litt.
Er du gal?!
Det må du være om du tror at vi kan la være å ringe politiet!
Hva skal du si til dem, da? Hva?
"Et monster i en eske drepte en gutt i huset vårt"? Det henger ikke sammen!
Du ville virke helt gal! Det er det andre liket her på to dager!
Mistenker ikke politiet oss nå, så vil de gjøre det da!
Hva skal vi gjøre? Vi er ikke kriminelle!
La meg tenke litt. Vent litt, tenk på det, ok?
Den teller ned. Vi vet ikke når monsteret kommer ut. Jeg dumper esken.
Og så rydder du opp her. Vi kan...
- Vi kan legge ham i kjelleren. - Kødder du med meg?!
- Er du helt gal?! - Bare inntil videre!
Beklager, vennen! Vi legger ham der nede så lenge!
Jeg blir kvitt esken og så finner vi ut av dette. Stol på meg.
Hvordan skal du bli kvitt den?
Den skal tilbake dit den kom fra.
Beklager. Stol på meg, ok?
Jeg er lei for det, Tyler...
Hvordan ser saken ut?
Et offer: Mary Roberts, kvinne på 77 år.
Et stikk i brystkassen, rett inn i hjertet. Det var ikke et uhell.
Har du noen spor?
Hun hadde slektninger boende hos seg, Thatchers. Adam og Julie med barn.
Adam og Julie Thatcher?
- Sønnen Charlie med storesøster Anna. - Kjenner du til dem?
For to år siden fikk jeg en kidnappingssak.
En ti år gammel gutt forsvant fra en lekeplass.
Vi gjennomsøkte hele fylket uten å det minste spor.
To uker senere fant vi et partert lik i en søppelkasse.
Henry Thatcher. Adam og Julies midterste barn.
Jim!
- Jim! - Beklager, Adam!
- Beklager du? - Jeg visste ikke at dere bodde hos mamma!
Åpne, ditt gale krek!
Mammaen din er død.
- Rolig, rolig, rolig! - Ikke prøv gi det monsteret til meg!
Hør på meg. Du må gi esken til en du elsker.
En du virkelig elsker, det er eneste måten å bli kvitt den på!
Hvorfor skulle jeg gjøre det? Den har alt drept folk!
- Å, Gud... - Akkurat.
Mammaen din er død. Og monsteret drepte Annas kjæreste.
- Familien din? - De har det bra.
Monsteret kommer til å drepe dem og alle andre rundt deg! Gi det bort!
Hvordan kan du vite så mye om det?
Stikk av! Nå!
- Hva skjer når urverket stopper? - Jeg vet ikke!
Da tar deg kanskje, som om din tid er ute. Jeg ville ikke vente og se.
Nei, så du ga monsteret til mammaen din. Reddet ditt eget skinn.
Hun var gammel. Jeg visste ikke at dere var der!
Faen ta deg og din jævla eske.
Stikk.
HEI, DU SEXY GLEM IKKE AT VI SKAL TREFFES I HELGEN
- Hei. - Hei. Beklager det før.
- Ja, du var en drittsekk. - Du kom hjem til meg. Hun er ikke dum.
- Hvor er du nå? - På vei hjem.
- Nei, du er på vei hit. - Kan ikke, jeg må hjem.
- Har det skjedd noe? - Ja.
Jo, du ville ikke trodd meg om jeg fortalte det.
Det lyder mystisk.
- Jeg skal prate med henne. Slå opp. - Lov meg det.
- Ålreit, jeg lover. - Jeg elsker deg.
Ja, jeg elsker deg også.
Anna? Vær så snill, prat med meg.
Jeg er redd, mamma.
- Pappa tar seg av det. - Godt.
Det ville føltes mye bedre-
- om det ikke var for at kjæresten min ligger i en sekk i kjelleren!
Pappaen din elsker deg veldig høyt, og når han kommer hjem...
Så hva da? Kommer han til å fikse alt?
Pappa ødelegger ting, han fikser dem ikke!
Hva om han bare forlater oss her og ikke kommer hjem? Har du tenkt på det?
Det er klart jeg har.
- Mamma? - Ja?
Glem det. Det er ikke noe.
Julie?
Hvor er Charlie?
I sengen vår.
Jeg dro til Jim.
Han nektet å ta tilbake esken.
Så jeg kastet den i innsjøen.
Den er borte.
- Er du sikker? - Jeg lover.
- Vi må prate om Tyler. - Vi må ringe politiet.
Det har vi pratet om, skatt.
Hun har kanskje rett. Tror du virkelig at vi kan slippe unna med dette?
Det jeg tror er at om vi ringer politiet, så havner vi i fengsel.
Tror du ikke at folk vil lete etter ham?
Så klart de vil det. Jeg vil bare at vi er smarte.
Vi må bli enige om hva vi skal si. Ok?
Sannheten er at det har vært en forferdelig dag.
Jeg kan kanskje ikke engang forestille meg hva dere føler.
Vi er utmattet.
Men vi er trygge.
La oss hvile.
Og i morgen tidlig skal det første vi gjør er å sette oss ned sammen-
-og avgjøre, vi tre, hva vi skal gjøre.
Jeg elsker deg.
- Vi legger oss. - Du får ta sofaen.
Hvorfor?
Hva er det?
- Jeg kan forklare dette. - Vet du hva?
Du kan finne på hva du skal si, så prater vi om det i morgen.
Ikke gjør dette...
Nei!
- Adam... - Den må bort før tiden går ut!
- Hvordan? - Jim sa "gi den til en du elsker".
- Du ga den til Tyler-som døde. - Han var en idiot. Jeg elsker deg.
Hør her. Jim ga den til bestemor, hun ga den til meg.
Jeg så hvordan den stilte seg om.
- Visste han hva det var han ga henne?! - Ja, han fortalte det!
Hvordan kunne han gjøre det? Hvordan kan vi gjøre det?
Den er festet ved meg på et vis, som en forbannelse. Jeg skjønner ikke.
Men den må ut av huset før den dreper oss. Jeg må gi den til noen!
Nei. Hva snakker du om?!
Hvem kan vi gi den til?!
Natalie.
Jeg kan gi den til Natalie. Jeg elsker henne.
Faen ta deg! Vi skal ikke gi esken til noen, vi er ikke mordere!
Vent, stopp!
Jeg burde drepe deg så den slipper. Bli der!
Kom ut av esken, ditt jævla monster! Kom ut, så jeg får blåse skallen av deg!
Jeg foreslår at du holder deg unna meg!
Herr Roberts?
- Herr Roberts? - Ja, det er meg.
Detektiv Patterson, drapsavsnittet. Jeg vil snakke med deg om din mors død.
Mor og jeg sto hverandre veldig nær. Det har vært vanskelig for meg.
Jeg kondolerer.
Hva kan du fortelle meg om Adam og Julie Thatcher?
Hadde de noen grunner til å mislike moren din?
- Tror du at de kan ha drept henne? - Noen gjorde det jo.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Altså, de er bra folk.
Jeg forstår ikke hvorfor de ville skade henne.
Ifølge Thatchers var du der den kvelden hun døde.
Ja, det stemmer. Jeg ble ikke lenge.
Jeg kom innom med en gave.
- Det var ikke en eske? - Jo.
- Hva kan du fortelle om den? - Det er en antikvitet. En presang.
- Men hva er inni den? - Aner ikke.
Ettersom jeg forsto kan den ikke åpnes. Hva har esken med mors død å gjøre?
Hvem er dette?
Det var... det er min kone Lisa.
- "Var"? - Hun døde for ikke så lenge siden.
Det var leit å høre. Hva skjedde?
Hun var veldig syk.
- Skjuler du noe nå? - Nei. Nei.
Jeg har fortalt alt jeg vet.
Det er vanskelig å miste så mange jeg elsker.
Jeg forstår. Takk skal du ha for praten.
Du burde la meg ta over.
Nei, jeg er våken.
Hvor lenge sov jeg?
Kanskje noen minutter.
- Hvor er barna? - De sover.
Jeg pakket nettopp inn Charlie.
- Hvor lenge tror du at du orker det? - Så lenge jeg må.
Det må komme ut en gang.
La meg gi den til henne.
Vær så snill?
- Skyt den! Gi meg pistolen! - Jeg prøver!
Anna! Jeg vet at du er skadet! Anna.
Mamma...
Vær så snill, åpne! Anna!
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, hun kommer ikke ut!
Er du uskadd? Er du uskadd?! Hvor er lommelykta?
Kom.
- Den forsvant i ventilasjonen. - Jeg får ikke opp døren.
- Hallo, hører du meg? - Pappa!
Lukk opp døra! Skatt!
Anna!
Å, helvete!
Anna!
Drep den!
Gi den til henne.
Hei. Har du gjort det?
Ja.
- Hva, hva er galt? - Jeg trenger bare litt tid.
Ja da. Jeg drar til kontoret. Vær her når jeg kommer tilbake.
- Ok. - Jeg lover at det er verdt det.
- Jeg elsker deg. - Og jeg deg.
Jeg må få inn rapportene til fredag. Av sted med dere nå, og ta det pent.
Vent litt, Morris. Jeg har et spor i Mary Roberts-saken.
I forgårs stakk 16 år gamle Tyler Cook ut med venner, men kom ikke tilbake.
Burde jeg kjenne til ham?
Nei, men han ble sist sett med Anna Thatcher.
- Har du avhørt henne? - Nei, ikke ennå.
Det er for mange savnede og lik. De skjuler noe.
Det eneste som går igjen er den forbannede magiske esken.
Den lille gutten sa at et monster kom ut av den og drepte bestemoren.
Den var i huset og ble gitt til henne dagen hun døde av sønnen Jim.
Jeg sjekker alt til jeg får fram noe.
Jeg vet en som kanskje kan hjelpe deg.
Hun heter Lucy Anifero og spår folk i hender og sånn.
- Samme Lucy du var sammen med? - Ja.
Ikke døm meg, hun var noe ekstra.
- Jeg syntes at du sa at hun var gal? - Jo, fordi hun maste om sånt.
Alvorlig talt, hun kan si hva den esken er for noe.
- Kan du hilse henne at jeg kommer innom? - Ja da.
- Hvor skal du nå? - Jeg skal finne Anna Thatcher.
- Har du gitt henne esken? - Nei, ikke ennå. Hun dro til jobben.
- Hva? - Jeg fikser ikke dette.
Jeg vet at jeg sa at jeg skulle, men jeg kan ikke.
Du sa at vi ikke skulle gi esken til noen, og du hadde rett.
Det var før den drepte datteren vår. Gi henne esken, Adam!
Jeg vil ikke miste et barn til.
Jeg vet at du ikke elsker meg mer, men kan hun virkelig gå foran Charlie?!
Selvsagt ikke, det vet du.
Jeg tar meg av det når hun kommer tilbake, ok?
Jeg lover.
Husker du da du var riktig liten?
Mindre enn Charlie er nå, og Henry var bare en baby.
Jeg leste for deg hver eneste kveld, men du... Du likte ikke eventyrene.
Så vi lukket bøkene og fant på våre egne tåpelige små fortellinger.
"Det var en liten jente som het"...
Det er nå du sier "Anna". "Det var en liten jente som het Anna."
Anna var en vakker liten prinsesse.
Men du sa: "Nei, ikke en prinsesse-en ape!"
Og så fniste du med din søte lille perfekte stemme.
Og så kilte jeg deg så mye at du lo og pep-
-og tryglet meg om å slutte.
Og når jeg sluttet, så klemte du meg.
Og jeg holdt deg så hardt.
Jeg er lei for at jeg ikke kunne beskytte deg, min lille ape.
Du fortjener ikke å ligge her.
Det skal du ikke lenge til, det lover jeg.
Herr Thatcher? Fru Thatcher?
Detektiv Patterson?
Hei, Julie, har du tid?
Adam er ikke hjemme og jeg må ta Charlie til legen.
Er Anna her?
Det er mandag, hun er på skolen.
Morsomt, for da jeg ringte skolen sa de at hun ikke kom i dag.
- Hvorfor måtte du ringe skolen hennes? - Jeg vil prate med henne om Tyler Cook.
- Han har blitt rapportert savnet. - Kjæresten hennes.
- Kan de være sammen et sted? - Hun var her i morges.
Jeg vet ikke hvor Tyler er. Og de er jo tenåringer.
Det er ikke så uvanlig at Anna uteblir fra skolen.
Kan jeg ringe når hun kommer hjem?
Ok, gjør det.
- Beklager at jeg ikke kunne hjelpe deg. - Jeg må få prate med henne.
Godt å se at du ikke ombestemte deg.
Takk.
Vent, gi meg et minutt...
Nei, vent.
Vent...
Jeg må gi deg noe.
Jeg må gi deg denne.
Nei-vent, vent.
Jeg må... Bare vent litt.
Du må ta denne, på ordentlig.
Hvem bryr seg om en jævla eske?
Ta den!
Du skremmer meg.
Unnskyld.
Nei!
Unnskyld. Jeg er lei for det.
- Si at det er over. - Nei, det er ikke over!
Det er faen ikke over!
- Hva? Hva mener du? - At den drepte henne.
Som alle andre. Jeg drepte henne.
Adam... hvordan er det mulig?
Ta med deg Charlie og forlat huset.
Forlat huset og ta inn på motellet på 6th.
Hører du meg? Dra med en gang. Legg pistolen på kjøkkenbenken.
Hva skal du gjøre?
Adam?! Hva skal du gjøre?!
Jeg skal dra hjem.
Og så venter jeg til den kommer ut, og så skal jeg drepe den.
Nei! Vi har alt prøvd det, det virket jo ikke!
Jeg har tenkt å forsøke igjen. Gjør det, dra til motellet.
Det må være andre vi kan gi esken til.
Hvem da?
Hvem da, Julie? Foreldrene mine?
Jeg elsker ingen andre enn deg og gutten.
Forlat huset.
Kom an!
Kom og ta meg!
Hei. Vekket jeg deg?
Nei, jeg har ikke sovet.
Fikk du drept den, er den død?
Nei, jeg venter fortsatt.
Den bryr seg visst ikke om timeplanen min.
Hvordan har han det?
Han sover.
Bra, det er bra.
Hvordan har du det?
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det, Julie.
For Natalie. Alt.
Hva skal vi gjøre?
Tenkte du at vi skal fortsette å flykte til politiet tar oss?
Venter du at jeg skal grave en grunn grav midt ute i ingen steder...
...å begrave datteren min i?
Hva blir det neste?
Skal vi bare begynne på nytt et annet sted?
Skal vi glemme?
Det hjalp ikke med smerten av å miste Henry.
Og det vil ikke hjelpe nå, jeg kan ikke gjøre det.
Jeg har ingen svar på noe av det.
Men jeg vet at jeg elsker deg.
Jeg...
Jeg trodde at jeg elsket henne.
Men det gjorde jeg ikke.
Det var deg. Det har alltid vært du.
Jeg må bare drepe dette monsteret, så blir alt bra igjen.
Vi kommer ikke hjem, Adam.
Nei, det bør dere ikke gjøre.
Bli der og vent.
Når jeg har tatt meg av den, kommer jeg til dere.
Nei.
Nei, jeg vil ikke at du skal det.
Julie, Julie! Charlie! Gutt!
Hallo, er du ok? Føler du deg bra, er du sikker? Kom her.
Å, jeg elsker deg. Julie!
Julie...
Skatt? Skatt!
Nei!
Nei, nei! Hold opp!
Nei, nei!
- Pappa, hold opp! - Nei!
- Ser du noe du liker, detektiv? - Lucy Anifero?
Jeg er hun, hun er jeg. Hva kan jeg gjøre for deg?
- Vil du at jeg spår deg? Det kan jeg. - Nei, slett ikke.
En venn sa du kanskje kan hjelpe meg. Jeg prøver å identifisere noe. En eske.
Enestående, detektiv.
- Hva er det for noe? - Det er en slags trojansk hest.
- Er den et våpen? - Ja.
- Så du har sett den før? - Nei, selvsagt ikke. Den fins ikke.
Der er den.
I århundrer har det blitt snakket om et guddommelig våpen.
En eske som generasjon etter generasjon blir ført videre mellom kjære.
Gjemt i esken fantes en fallen gud.
Holdet mot vilje sin, bundet i en ond hensikt-
-plaget og drepte den hele familier.
For eskens innehaver fikk se hvordan skapningen kom fram-
- og brutalt drepte de som de elsket, én etter én.
Esken kunne ikke ødelegges.
Man kunne ikke miste den eller gi den til hvem som helst.
Guden fortsatte å drepe mens eskens urverk tikket videre mot slutten.
Man hadde bare to valg: å se på og vente-
- eller sende forbannelsen videre til noen man virkelig elsker.
Da startet urverket på nytt.
Jeg vet hva du tenker.
"Hva skjer når urverket endelig stopper?"
Det fins visking og rykter, men ingen vet med sikkerhet.
Det man vet er at når urverker tikker mot slutten-
-så overveldes eskens eier av galskap-
-og fører den videre. Hver gang.
Og det er derfor den fins fortsatt.
Det var det verste drittpreik jeg noensinne har hørt.
Det er flere myter, detektiv. Det er bare et godnatteventyr.
Så du mener at jeg nettopp viste deg et bilde av Guds magiske eske?
Folk har konstruert sånne esker som harmløse kuriosa i århundrer.
Det du snakker om er en hyllest til en antikk fortelling, ikke noe mer.
Jeg har en.
Jeg kan selge den til deg, hvis du vil.
Men slapp av, det fins ingen guder fanget i den.
Jeg tror iallfall ikke det. Hallo?
Charlie?!
Nei, nei, Charlie!
Charlie?
Charlie!
Pappa...
Jeg er her.
Hva tror du skjer med oss når vi dør?
Jeg vet ikke.
Jeg antar at det er som...
- Som det er før man blir født. - Jeg husker ikke fra før jeg ble født.
Ikke jeg heller.
Mamma sier at man kommer til himmelen.
Kommer du til å legge meg her nede med Anna når jeg dør?
Ingen skal skje deg.
Jeg skal bekjempe den tingen.
Jeg skal stå mellom deg og den, og jeg kommer ikke til å gi meg.
Forstår du?
Jeg lover.
Hvordan gikk det med Luciana? Er hun ikke lekker?
Jeg vet ikke hva dere så i hverandre, men jeg fikk høre om esken.
Det er bare en antikvitet, så jeg har bare kastet bort tiden.
Morris? Vi har funnet Adam Thatchers bil forlatt på 50th street.
- Og Adam selv? - En enhet ringte på i hjemmet. Ingen der.
Var han hjemme, så åpnet han ikke.
Og så var det en ting til.
Ja, hva?
Du må se det med egne øyne.
Jøss, helvete!
Tenk deg å være vaskehjelp og finne dette.
Dette er mye verre enn Mary Roberts.
Dette er en syk jævel.
Vi har en rapport om en savnet person som kan ha tilknytning til dette.
- Jaså? Hvem er det? - Natalie Rose.
- Vet jeg hvem det er? - Hun er kollega av Adam.
Damen som meldte henne savnet sa at ingen har vært på jobben på to dager-
-og at de ikke har tatt kontakt.
Få ransakingsordre for Thatchers hjem.
- Hva skal jeg si til aktor? - Kona hans ligger død i et motellrom.
Det gjør ham ikke automatisk til morder.
Datteren hans og kjæresten hennes er forsvunnet.
Han har forlatt bilen midt i veien.
Og han og kollegaen hans har ikke blitt sett på flere dager.
- Det virker mistenkelig. - Bare skaff ransakingsordren!
Pokker!
Han har dratt. Han kan være hvor som helst nå.
Faen også!
Sjekk hos onkelen. Er han der, ta ham inn til avhør.
Og så vil jeg at en enhet sjekker her med noen timers mellomrom.
Hei-vi tar ham!
Gå tilbake inn i bilen.
Skal vi si noe?
Det er ikke noe å si.
- Hils dem at jeg er lei for det. - Amen.
Kom.
Kom an!
Jeg vil at du blir i kassen nå.
Hører du? Uansett hva som skjer, så blir du der.
- Hvorfor gjør den dette mot oss? - Jeg vet ikke.
Men jeg tror at den går løs på meg nå. Når tiden er gått ut.
Tar den meg, vil jeg at du løper.
Ikke se deg tilbake, bare løp.
Ikke se på meg, og ikke rør esken. Bare stikk.
Forstår du?
- Pappa? - Ja, sønn?
Skal du ikke gi esken til noen du elsker?
Jo, kanskje det.
- Kan du gi den til meg? - Nei, jeg kan ikke.
Fordi du ikke elsker meg?
Nei, fordi jeg elsker deg mer enn noe annet.
I hele verden.
Vær stille nå. Modig.
Ikke kom ut.
Charlie!
Jeg klarte det! Hallo, kom ut!
Det er ok, gutt, kom her. Er det bra med deg?
Jeg elsker deg så høyt. Vi klarer oss.
Pappa!
Inn i kassen!
Pappa?
Kan jeg komme ut, pappa?
- Er du uskadd? - Ja!
Det kommer snart en ny. Adam!
- Nei! - Stopp, pappa!
Nei! Nei, nei, nei! Vi har ikke tid!
- Hva gjør du her?! - Alle er døde!
Alle jeg noensinne elsket er død! Jeg dør heller i kamp enn å leve med det.
Pappa!
Fortsett å kjempe for ham, Adam!
Sett på ham håndjern.
Jeg er uskyldig!
Monsteret er i huset! Jeg gjorde ikke noe!
Det er i huset! Dere må slippe meg! Sønnen min trenger meg!
Han settes i fosterhjem nå.
- Charlie! - Pappa!
Jeg elsker deg. Uansett hva som skjer, så elsker jeg deg.
- Kom, gutt, nå drar vi. - Det ordner seg, jeg lover!
Jeg skal ingen steder.
Herre min gud!
Nei, Charlie!
Nei! Charlie!
Slipp meg!
Ok, kom an!
Kom her!
Forsterkninger hos Thatchers! Nå!
- Hva i helvete er det?! - Det kom fra esken!
Esken!
- Hva pokker gjør den?! - Jeg vet ikke.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad