Jag ska bekräfta tid och plats.
Vänta på mitt samtal.
Ja, ta den blå slipsen.
NORGES UTRIKESMINISTERIUM
DECEMBER 1992
- Hallå? - Han kommer klockan tolv.
- Utmärkt, älskling. - Lyssna noga nu.
- Det här mötet är helt inofficiellt. - Förstått. Absolut.
Du får inte ens nämna mitt ministerium.
Älskling, lita på mig.
Två års multinationella samtal mellan oss och palestinierna-
-har inte åstadkommit nånting.
Varför? För att vår regering vägrar föra samtal direkt med PLO.
De släpps inte in. Men varje dag-
-sitter Ahmed Qurie, PLO:s finansminister-
-på ett hotellrum i London, mittemot förhandlingslokalen-
-och ger instruktioner till Palestinas delegation.
Vi är på väg mot avgrundens rand.
I Europa kallar man oss nazister. I Europa.
Fler och fler länder vänder oss ryggen-
-och det enda vi gör är att sitta vid ett jävla förhandlingsbord.
Eftersom ni är fastlåsta i en process där ni inte kan bygga upp förtroende.
Men med min hjälp, min expertis-
-skulle ni kunna ändra på det.
Exakt vilket ämbete i den norska regeringen har ni...
- ...mr Huntson? - Larsen. Säg Terje.
Nej, jag är privatperson. Jag driver organisationen Fafo.
En tankesmedja.
- Varför skulle jag ta er hjälp? - För att ni behöver den.
För att min förhandlingsmodell, och endast min, kommer att hjälpa er.
Ni och palestinierna använder den föråldrade modellen totalism.
Varenda tvistefråga ska dras upp. Alla sidor ska förhandla. Katastrof.
Processen är formell och stel och leder enbart till misslyckande.
Men det är det amerikanerna vill ha.
Så ni måste lyda, men samtidigt kan ni påbörja en andra process.
En som är byggd, inte på storslagna proklamationer mellan regeringar-
-utan på intima samtal mellan människor-
-som hålls på en helt avskild plats.
När kan ni och PLO träffas ensamma...
...och prata.
Jag skulle kunna övervaka processen och ordna med platsen.
Absolut diskretion garanteras.
Det är olagligt för en israelisk tjänsteman att tala med PLO.
Ja.
Men en privatperson...
- Som ni och Peres kan utse. - ...som ni kan presentera för...
Det var precis så jag tänkte. Ja.
Te?
Hur länge var ni stationerad i Mellanöstern?
Två år.
- Och ni har precis återvänt? - Ja.
Tack.
Det är mycket trevligt att träffa er, mr Qurie.
Det gläder mig att vårt arbete har fört oss till London samtidigt.
Ni är här för att arbeta. Jag är här på grund av idioti.
På det där hotellet förhandlar man om Palestinas framtid.
Men jag, PLO:s finansminister-
-är portad, utesluten och utestängd från förhandlingsbordet-
-där mitt folks ekonomiska framtid ska avgöras.
Ni behöver inte övertyga mig, mr Qurie.
Givetvis.
- Ni står på vår sida. - Och deras.
Vilken tur jag har som får råd av en så vis person.
Jag talar tyvärr inte arabiska.
Ändå hävdar ni att ni förstår er på mitt område och mitt folk.
Men egentligen är det väldigt lite ni förstår.
Så kan det vara.
Men jag förstår att Arafats stöd till Saddam Hussein i Kuwaitkriget-
-förargade era tidigare arabiska allierade till den grad-
-att de utvisade 90 000 palestinska gästarbetare.
Detta orsakade en så stor ekonomisk katastrof för ert folk-
-att PLO nu sitter fast i exil i Tunis-
-oförmöget att ens betala elräkningarna.
Jag förstår också att utan utökat stöd från min regering-
-kommer er organisation att ta ännu ett steg mot att bli irrelevant.
Mr Qurie...
Säg hur mycket ni behöver, så ska jag göra vad jag kan.
Men jag vill att ni gör en sak.
Inte för min skull, utan för er egen.
Det kommer en man hit till London för att träffa er i dag...
...om ni är villig att träffa honom.
Hitåt. Ja.
Jag representerar inte min regering. Det vet han väl?
Det är olagligt för en israel att tala med PLO!
Varsågod, varsågod. Hejsan. Tack.
- Ja, han vet det. Kom nu. Givetvis. - Jag... Vänta, vänta, vänta!
Vad tänker ni på?
Jag har aldrig träffat en israel i verkligheten.
- Ni vet väl vad ni ska säga? - Ja, naturligtvis.
Ja. Okej, bra.
Då så. Nu kör vi.
God dag.
Det är väldigt kallt i London så här års.
Ja.
- Och regnigt. - Ja.
Inte som hemma.
Jag har inte varit hemma sen 1967-
-då varje man, kvinna och barn i min by tvingades fly vårt hemland-
-på grund av den sionistiska anstormningen!
Men jag kommer väl ihåg värmen där så här års.
Jag har läst er senaste uppsats.
Jag tyckte att den var förträfflig.
Tack.
Faktum är...
...att även jag har skrivit en uppsats-
-som pekar på fördelarna med ett sånt ekonomiskt samarbete.
Ni kanske skulle vilja läsa den och komma med lite synpunkter?
Det vore en ära.
Det är dags, mina herrar.
Ni har varit högst generös med era tankar.
Vi borde träffas igen och diskutera ekonomi...
...och framtiden.
Jag har fått höra att om vi skulle träffas i Oslo, skulle våra vänner...
Ursäkta. Ursäkta.
Jag har fått höra att om vi skulle träffas i Oslo-
-skulle våra vänner ordna med avskildhet-
-ostördhet och allt annat vi kan tänkas behöva.
Vem är ni?
Jag är bara en ekonomiprofessor som stöder en dialog med PLO.
- Vems talan för ni? - Jag för ingens talan!
Men jag ska äta frukost i morgon i Tel Aviv-
-med min gode vän Yossi Beilin.
Jag ser fram emot att berätta för vår nye biträdande utrikesminister-
-om min resa till London.
Herregud. Det är ju omöjligt!
Berlinmuren har fallit, Jan.
Sovjets imperium är upplöst. Allt är möjligt.
Om vi ordnar ett möte här i Norge deltar Ahmed Qurie som PLO:s röst.
PLO:s enda röst är Arafat, Mona. Vem är den här Ahmed Qurie?
Hur vet du att han ens har informerat Arafat?
För att Arafat har gett sitt fulla stöd.
- Har han? - Ja!
Och om vi är värdar är israelerna också positiva.
Nej, Mona. Yossi Beilin är positiv, men han kan inte fatta såna beslut.
Jan! Jan, Jan, Jan. Yossi sa direkt till mig-
-att det här kommer från Shimon Peres. Glasklart.
Du och jag tillhör utrikesrepresentationen, Mona.
Vi får inte äventyra Norges neutralitet.
Vi ska inte blanda in regeringen! Det här är bara vi!
Inser du inte att det är omöjligt?
Du är biträdande minister och Terje är sociolog!
Det måste räcka.
Vi ska säga att Terjes institut anordnar en konferens här i Norge-
-för israeliska och palestinska akademiker.
Terje ber en vän att låna oss sin herrgård.
Jag bokar reguljärflyg åt alla, i olika namn.
Bara hyrbilar och inga diplomatiska kanaler.
Men du måste godkänna deras visum.
Jan, Jan... Ingen annan i regeringen behöver få veta nåt.
På det viset är Holst och ministeriet skyddat.
Säger du nej har det här samtalet aldrig ägt rum. - Terje?
Självklart.
Äh, vad fan, vi gör det.
- Ja? - Men det här är Fafos plan.
- Går det åt pipan är det ditt ansvar. - Absolut. Absolut!
- Säg inget till amerikanerna. - Vad säger du?
Vad ska vi säga? "Hej, inget har hänt, bara så ni vet."
Vet du vad de gör mot Norges regering om vi blir påkomna?
- Hur kan vi annars hemlighålla det? - Det är en diplomatisk fråga, vännen.
Jag håller med Terje.
Om vi ändå ska ta en risk... kan vi väl ta en rejäl risk?
Okej.
Då så.
Då gör vi det.
Terje, om det här misslyckas...
- Om det går snett... - Vi har en plan nu, älskling.
Om det går snett får vi improvisera.
Våra liv kommer att bli förstörda.
- Förstår du det? - Ja, det gör jag.
Men nu har vi en chans.
En verklig chans att göra skillnad.
Vad som än händer mellan dem...
...får vi inte gå emellan.
Om nån uppfattar det som att vi tar parti...
Jag skulle aldrig göra nåt sånt, älskling.
Säg det, då.
Vi ska underlätta, och inget annat.
- Säg det. - Vi ska underlätta.
Och inget annat.
Vi ska underlätta... och inget annat.
Tack.
JANUARI 1993
Era jävla tullkontrollanter var där!
"Stå i den kön, håll käften och gör som vi säger!"
Som om jag vore nån sorts underklädesförsäljare!
Jag ber om ursäkt. Allt är i sin ordning. Bara ett litet missförstånd.
Jag är hemskt ledsen! Det var inte meningen.
Ni borde bara ha blivit insläppta, utan krångel.
Hejsan, jag kan ta väskan.
Så.
Fint.
Gick resan bra?
Här borta.
Ingen bilkortege?
Nej, det är bara jag.
Mr Larsen.
Vi har flugit halvvägs över jorden, i turistklass.
Jag vet, men det här är det bästa sättet, tro mig.
Så.
Förlåt. Gick det bra?
Fint, då åker vi!
BORREGAARD HOVEDGÅRD SARPSBORG, NORGE
Från Palestinska befrielseorganisationen-
-har vi mr Ahmed Qurie och hans kollega, mr Hassan Asfour.
Och från Haifa universitet-
-har vi professor Yair Hirschfeld och hans kollega, professor Ron Pundak.
God dag.
Och god dag.
Detta kungliga och historiska gästhem är byggt på just den plats-
-där Olof den helige för 800 år sen reste sitt slott, sten för sten-
-då han strävade mot att Norge skulle bli en nation.
Och er Olof blev dödad och hans slott förstört i ett jordskred.
Ja, tack ska du ha. Tack.
Det uppskattas.
Jag vet inte vad ni säger, men jag tycker att det är fruktansvärt kallt!
Inte lika kallt som era fascistiska sionistsoldaters hjärtan-
-som trampar ner Gazas söner och döttrar!
Återigen - tack.
Det uppskattas.
Ni är här för att ni vet att era folk inte kan fortsätta som de har gjort.
Oavsett vad ni personligen tycker vill ni finna en väg framåt.
Så säg mig, Abu Ala...
- Ahmed Qurie! Jag heter Ahmed Qurie! - Men dina vänner säger väl Abu Ala?
- Hör här... - Här inne är vi alla vänner.
Och när vi är här inne tillsammans-
-måste det vara vår enda regel som inte får brytas.
Varsågoda och följ mig.
Där inne, när dörren är stängd, får ni fyra samtala, gräla och mer än så-
-men här ute äter vi, pratar om våra familjer och tänder elden.
För det är bara när vi delar med oss av det personliga-
-som vi kan se varandra så som vi verkligen är.
Jag - vi - godtar din regel-
-och är beredda att ge det ett försök.
- Vi måste ge oss av. - Det är jag som bestämmer.
Detta är ingen rättvis medlare.
Lugna ner dig. Lyssna, och lugna ner dig!
Vi har åkt ända hit och nu är vi här. Så lugna ner dig nu.
Det kan föra nåt gott med sig.
Mellan våra folk ligger en stor ocean.
De som har försökt korsa den före oss har vänt om eller drunknat.
Låt oss bli de första som landstiger på den andres strand.
Fint.
Lycka till.
Menar du... att det bara ska vara vi?
Här ute gör jag allt ni ber mig om, men där inne kan jag inte hjälpa er.
Bara ni, tillsammans, kan lösa det här.
Vad tror du?
Om Hassan Asfour inte mördar oss i sömnen är det ett mirakel.
Okej, så där.
Nej, nej. De måste stå mittemot varandra.
- Bra. Har ni fixat det jag beställde? - Johnny Walker Black. Ja!
- Hur många flaskor? - Fyra.
Vi behöver fyra lådor.
- Nej, Terje! - Och middagen?
- Jag serverar sill till förrätt. - Sill? Bra.
- Sen en liten pastarätt. - Utmärkt.
- Och sen fläskstek med salvia. - Nej! Nej. Nej, nej, nej.
Absolut inte! Servera en fiskrätt. Fisk. Ja? Lax. Lax?
- Mr Larsen... - Gör det bara.
- Okej? - Okej.
Bra, tack. Tack.
Jag måste tala med ordföranden i Tunis.
Varsågod och följ med mig, sir.
De säger att de ska ta Gaza.
De vill att Israel drar tillbaka alla trupper från Gaza-
-och överlämnar området till palestinierna-
-som ska styra sig själva.
Herregud... Om vi kunde lämna Gaza-
-skulle intifadan ta slut!
Och de vill gå ännu längre:
De har gjort ett utkast till en principförklaring-
-som i detalj redogör för motsättningarna mellan oss-
-och som bägge sidor ska enas om att ta itu med.
Vad bör jag göra?
- Det är enkelt. Bara... - Terje.
Det är inte min sak att säga.
Lita på att du inte behöver nån karta, Yair.
Vägen kommer att visa sig.
Det där är förjävligt korkat.
- Varsågod. - Abu Ala. - Hans glas är tomt.
- Tack. - Gott vin, eller hur?
Ja, gott vin.
Middagen är utsökt.
- Tack. - Ja, det är den. Tack.
Men Hassan, du har ju knappt rört maten.
Hassan kommer från Gaza, där alla är fiskare-
-men avskyr åsynen av fisk.
Vad ska jag säga när utrikesministern frågar var du är?
Säg att det är en familjeangelägenhet.
Det går snabbare än väntat, Jan. Jag måste stanna.
- Inte mer, Larsen! Inte mer! - Jag klarar inte en droppe till.
Ja, Terje. Inget mer till mig heller. Inte en endaste droppe.
Vems tur är det? Abu Ala! Berätta om din far.
Ja, det är din tur. Berätta.
Han föddes i en by strax utanför Jerusalem.
När jag var liten tog han ofta med mig till Gamla staden-
-där själva stenarna talar till en.
Vi följde de slingrande gatorna-
-tills vi kom fram och stod framför den.
Då sa han: "Där. Där, Ahmed."
"Det där är al-Aqsamoskén."
"Jerusalems bultande hjärta."
"Var du än tar vägen, min pojke"-
-"måste du alltid bära med dig den, och den här staden, här inne."
"För den kommer alltid att vara ditt hem."
Och så till sist...
...Hassan?
Familjen är en futtig, borgerlig konstruktion-
-som inte intresserar mig.
Kampen mot den västerländska kapitalismens vidunder...
...det är min far.
Nu räcker det! Jag vill inte lyssna mer på den surpuppan.
- Jag har ett skämt. - Ron...
Jo, det är bra, jag lovar!
Interpol, CIA och Mossad jagar en hare.
De går till utkanten av skogen.
Interpol söker igenom hela skogen, men hittar ingen hare.
CIA bränner ner skogen, men hittar ingen hare.
Sen säger Mossad: "Ge oss 30 minuter." De går in.
En halvtimme senare kommer de ut med en grizzlybjörn i ett nackgrepp.
Den har bruten nos och blåtira och skriker...
"Okej! Jag är en hare! Jag är en hare!"
Surpuppan tyckte att det var roligt!
Jag vill dra ett skämt.
En man är gift i 40 år, sen dör hans hustru.
Efter begravningen när alla har gått sitter han ensam i sitt hus.
Ensamhetens skugga faller på honom.
I sin ensamhet skriker han ut: "Jag är alldeles ensam!"
"Vad ska jag göra nu? Jag har ingen hustru!"
"Ingen som säger åt mig vad jag ska göra och säga!"
"Är jag alldeles ensam?"
"Jag är alldeles ensam! Jag är alldeles ensam! Jag är ensam!"
Han ser ut som Arafat! Tokiga gester som Arafat på tv!
Förolämpa inte vår ordförande! Då förolämpar du oss!
- Ta inte illa upp. Jag skojade. - Vi är inte bara här som oss själva!
- Vi är hans förlängda arm! - Vänner! Snälla ni!
- Vi är hans förlängda arm! - Snälla ni...
Han skojade ju bara!
Vi begraver er innan ni tar vår heder!
Jag har gjort våfflor.
Där är hon ju. Den jag älskar är här.
Varsågoda och sitt, mina herrar. Sätt er. Sätt er.
Det här är min mors våffelrecept som hon fick av sin mor.
Det är enkelt, men exakt.
Vanilj, socker...
- ...smör, kärnmjölk... - Tack.
...mjöl och den hemliga ingrediensen kardemumma.
Till servering brer man först på grädde och hallon.
Sen... äter man.
Oj.
Gott. Mycket gott. Utsökt.
Shukran.
- Toda. - Toda.
- Tack så mycket. Väldigt gott. - Väldigt, väldigt gott.
Jag föreslår...
...att vi enas om att det finns vissa ämnen och personer-
-som vi inte för på tal, precis som när vi är där inne.
Gränser som vi inte går över.
Ja. Här är vi vänner.
Skriv ner allt på de här. Om nån sida skulle läcka-
-kan den andra hävda att allt var ett inofficiellt påhitt-
-hopkokat av din organisation.
PRINCIPFÖRKLARING FÖRSTA UTKASTET
SAMARBETE
Tack för att ni har velat delta i dessa första samtal.
Försäkra er om att ni inte har glömt nåt.
Inga spår får lämnas kvar, okej? Fint, fint.
PRINCIPFÖRKLARING
Då så, här har vi alla exemplar av den nya principförklaringen.
För Guds skull... Vakta dem med era liv.
En sista punkt innan ni ger er av.
När vi talas vid hädanefter hänvisar vi till Israel som "Lilla landet".
Premiärminister Rabin ska kallas "Farfadern"-
-Shimon Peres "Fadern" och Yossi Beilin "Sonen".
PLO kallar vi "De på andra sidan havet".
Ordförande Arafat kallas förstås också "Farfadern"-
-och Abu Ala...
- ..."Puntoffle". - Va?
Det betyder "toffla" på jiddisch.
Ni är ett ännu märkligare folk än jag trodde.
- Då så. - Vi ses.
Jag önskar er en trevlig resa.
Detsamma.
Du är min förste... jude.
Jag hoppas att jag inte var för seg.
Lite.
Men bättre än fisk.
Trevlig resa, mina vänner! Sköt om er.
Vi kommer inte längre med de där två.
Vi måste förhandla direkt med Israels regering.
Säg åt Yossi Beilin att uppgradera, annars drar vi oss ur.
Yossi, framstegen som nåddes på ett enda tvådagarsmöte är ofattbara-
-och palestinierna vill komma tillbaka.
Utmärkt.
Så du förstår väl att det är dags att uppgradera Israels delegation?
Uppgradera?
Terje... Israel har ingen delegation att uppgradera.
Se det från deras håll:
De är ministrar från PLO som riskerar sina liv.
Och som biträdande utrikesminister för staten Israel angår det inte mig.
Vi måste ge dem nåt.
Får jag åtminstone säga att Peres ligger bakom det?
Vet han inte om det?
Men du...
- Du sa det till mig. - Vad sa jag?
Terje, när människor talar med dig-
-bör du vara uppmärksam på vad de säger-
-och inte bara lyssna efter det du vill höra.
Om och när det sker nåt som jag bedömer är viktigt nog-
-att informera utrikesministern om, så kommer han att få veta det.
Men just nu är det endast jag som vet.
Jag var orolig att palestinierna hade fuffens för sig-
-men så är det israelerna!
Ja, det är lite mer komplicerat än vi trodde...
"Komplicerat"? Menar du allvar?
Du lovade mig att Peres var med på detta, men nu säger Beilin motsatsen!
Jag vill också hjälpa dem, men vi är regeringstjänstemän-
-som nu kan anklagas för konspiration med en annan makt.
Vi kan bli avskedade, fängslade eller ännu värre!
Vänta! Vi kanske missar nåt.
Vi döljer detta för Holst för att skydda honom och ministeriet.
Tänk om Beilin gör samma sak?
Så fort han informerar Peres måste Peres informera premiärministern-
-och då blir det officiellt.
Och när det är officiellt stängs den här kanalen.
Det vill säga, att så länge Peres förblir ovetande om allt-
-kan Beilin driva processen framåt och se hur långt den kan gå.
Jag förstår.
Så vi får bara köra på. Eller hur?
Ett möte till. Diskret, hemligt.
Men Israels delegation måste uppgraderas, annars går det inte.
Ja, jag vet.
Till följd av det eskalerande våldet mellan israeler och palestinier-
-har premiärminister Rabin spärrat av Gaza.
Å ena sidan vill vi att Gazaborna ska arbeta i Israel-
-för annars får de ingen inkomst att försörja sig på.
Å andra sidan är jag ansvarig för det israeliska folkets säkerhet.
Hur man ska väga de två sakerna mot varandra är kärnan i problemet.
För Guds skull, Terje! Vårt folk mördas på gatorna!
Om vår Farfader inte hade stängt gränsen hade han blivit avsatt.
Jag förstår, Yossi. Mer än så - jag känner empati.
Men de på andra sidan havet är bestämda:
De kräver att Lilla landet ska uppgradera sin delegation.
Hälsa Puntoffle att när han lägger fram nåt av substans på bordet-
-så överväger vi önskemålet.
Men de vill inte...
Larsen? Larsen?
- Vad säger de? - Hallå, Puntoffle.
Sonen bad mig att hälsa dig-
-att när ett mer substantiellt erbjudande läggs fram-
-så kommer ditt önskemål om en uppgradering att ses över.
Den jäveln! Vilket jävla svin! Vi har ju erbjudit oss att ta över Gaza!
Det är våra liv som står på spel!
- Ingen uppgradering, inget möte! - De kommer att uppgradera.
- Terje! - Kommer de?
- Ja. - Vilka skickar de?
Jag har inga detaljer än, men det blir av.
Hur vet du det här?
- Mona sa det. - Va?
Hon träffade Sonen från Lilla landet som lovade henne-
-att om ni kommer till Oslo, så skickar de en uppgradering.
- Har Mona lyckats med det? - Ja.
Svär på det, Larsen. Svär på din hustrus själ.
Jag svär på min hustrus skäl.
Du måste lita på mig.
Jag litar på Mona. Utan henne är du ingenting.
Boka flyget.
Tack.
Har du nån aning om vad du har gjort?
Du har gett ett löfte som jag inte kan uppfylla.
- Men Yossi gör det. - Hur vet du det?
- För att han gör det. - Det är inget svar, Terje!
Älskling... Tänk på allt vi har åstadkommit.
Och nu har du äventyrat det med din vårdslöshet och totala nonchalans!
- Vi måste göra vad som än krävs! - Utom att ljuga för dem, Terje!
- Bara en klantig amatör ljuger! - Herregud!
Du är så jävla norsk!
Allt är ett jävla problem! Det finns alltid invändningar!
Jag pratar med dem konstant och kämpar för att stå upprätt-
-och du vill bara att jag ska falla på knä!
Det är slut med det här nu, Terje!
Det är kört.
Såvida vi inte gör en sak.
Vadå?
Berättar för Holst vad vi håller på med.
- Nej, Mona. Han har storhetsvansinne. - Ja.
Och nu är det just storhetsvansinne vi behöver.
Holst gör ingenting halvdant.
Om vi kan övertyga honom har vi hela ministeriet bakom oss.
Då får vi uppgraderingen och då kommer det här att lyckas.
Du är den mest extraordinära kvinna som nånsin har levat.
- Nej, Terje. Vi har inte tid. - Inga ord kan beskriva...
...hur fantastisk...
Det ni har gjort går tvärt emot alla riktlinjer.
- Jag vet. - Vilka ofattbara risker!
- Inte ens nåt personskydd. - Det var Larsens idé.
Ni körde ensamma, mitt i natten, i hyrbilar?
Återigen - Larsens idé.
Minister Holst... På ett enda möte-
-har israelerna och vi gjort framsteg som ingen kunde hoppas på.
Med ert stöd kan vår hemliga kanal fortsätta föra in färskt vatten-
-i de officiella, Washingtonledda samtalen.
Ni är ert lands främste statsman.
Endast ni kan leda våra två folk mot en sann och långvarig fred.
Vid alla framtida möten ska två elitutbildade livvakter närvara...
- ...utvalda av mig. - Självklart.
Min ställföreträdare, Jan Egeland, ska sköta alla förbindelser...
- ...mellan PLO och... - Nej!
Det måste vara Larsen.
Hans tillvägagångssätt är märkligt, men tack vare hans metoder-
-har vi påbörjat en verklig dialog mellan våra folk.
Om vi ska lyckas måste han vara med.
För han är ärlig mot båda sidor.
Han ljuger inte.
- Eller hur, Larsen? - Nej!
Tack, minister Holst.
- Vi träffas igen. - Tack.
MARS 1993
Så trevligt med en annan professor.
Trevligt att träffas. Det är en sann ära.
Era livvakter drar till sig uppmärksamhet. Skicka dem i förväg.
Ja, ursäkta.
Är det nåt ni vill att vi ska förklara närmare?
Vi har förstås långt kvar-
-men som ni har hört av Yossi är framstegen svindlande!
Det är så att man måste sätta sig ner!
Jag måste pissa.
GENERALDIREKTÖR FÖR ISRAELS UTRIKESMINISTERIUM
Tillåt mig att presentera Uri Savir-
-generaldirektör för Israels utrikesministerium.
Uri Savir, det här är Abu Ala och Hassan Asfour.
Jag är här på personlig begäran av, och som röst åt, Shimon Peres.
Och jag är här på personlig begäran av, och som röst åt, Yassir Arafat.
Välkommen till Oslo.
Nu börjar vi.
- Var principförklaringen er idé? - Ja, det var det.
Vad är ert officiella svar på våra konkreta förslag där?
Jag har inget svar på ett inofficiellt dokument.
Det jag har är ett mandat att föra verkliga samtal med er.
Det ni har gjort här inne hittills är att diskutera fred som idé.
Jag är hitsänd för att försöka förhandla fram en verklig fred.
Så... nu lägger vi korten på bordet.
I mitt land betraktar vi er som terrorister och mördare-
-som vill driva ut oss i havet.
Ni dödade våra idrottsmän i München.
Ni mördade våra skolbarn i Ma'alot.
Ni invaderade oss och spillde vårt blod under Jom kippur-
-vår allra viktigaste högtid.
Så ni får förstå mig när jag säger att vi inte betraktar er-
-som en idealisk fredspartner.
I mitt land betraktar vi er som en barbarisk nation-
-vars armé skjuter våra barn för skojs skull.
Ert folk, som förföljts och mördats i pogromer, flydde till Palestina-
-där ni lämnades i fred för att be, frodas och växa er starka.
Och när ni blev starka brände ni ner våra hem-
-och fördrev en miljon palestinier-
-och hävdar än i dag att Palestina aldrig har existerat!
Så... ni får förstå vår misstro mot er-
-som en idealisk fredspartner.
Okej.
Då har vi haft vår kukmätartävling, och nu vill jag säga en sak.
Vi är trötta på att ligga i krig med er.
Vi vill arbeta aktivt för att få slut på våld och fiendskap.
Men jag ska vara tydlig:
Israel kommer inte att ge upp sin säkerhet.
Ni får aldrig er säkerhet, mr Savir, förrän ni sluter fred med oss.
För vårt område kommer aldrig att acceptera er förrän vi gör det.
Mycket av detta är vi beredda att diskutera, men en sak är säker:
Israel kommer inte att förhandla om suveräniteten över Jerusalem.
Vi avsäger oss aldrig vår rätt till Jerusalem-
-precis som vi aldrig avsäger oss vår rätt till en palestinsk stat.
En palestinsk stat utan Jerusalem som huvudstad kan vara möjlig-
-om ni är beredda att släppa ert orimliga krav-
-på att alla tvistepunkter ska hänvisas till tredjepartsmedling.
Ni är Goliat och vi är David!
En neutral medlare är av största vikt!
Nämn ett land som frivilligt avstår nationell suveränitet-
-så som ni föreslår.
- Den nybildade europeiska unionen. - Inte de där jävla mesarna.
Jag menar ett riktigt land.
Vi kan föra ett cirkelresonemang, eller få nåt gjort på riktigt.
Vi är beredda att avsäga oss kontrollen över Gaza...
Vilket vi godtar på villkoret att ni samtidigt överlämnar Jeriko åt oss.
Driver du med mig?
Om vi enbart har Gaza blir vi en ö i ett hav av israeliska styrkor.
Jag har suttit här och framhållit hur väsentlig Israels säkerhet är-
-och nu ber ni oss att ge er en stad som ligger två mil från Jerusalem?
Jag pratar om vår stad på vår Västbank!
Ert land delar vårt folk på mitten-
-så vi måste ha en fot i Gaza och en fot på Västbanken!
Ni får Gaza, och när ni visar att ni kan sluta döda våra soldater i Gaza-
-då kan vi prata om Jeriko! Det kommer från Peres själv.
Det är det eller inget!
Då tar jag inget.
Ni två, följ med mig.
Ensamma.
Uri?
Herregud, vilken dag!
Vad är livet om inte överraskande? Eller hur? Va?
- Ja, du har rätt. - Absolut.
Kom, så dansar vi.
Jag ska berätta en hemlighet. Jag var jävligt nervös inför att träffa dem.
De första PLO-ledamöterna jag nånsin har träffat öga mot öga.
Och vad tycker du om dem?
De är inte de demoner jag förväntade mig.
- Den här Ahmed... Vad kallas han? - Abu Ala.
Abu Ala.
Jag kan förhandla med honom. Jag tror att det här kan gå.
Det går bra.
- Vi har en läcka. - Va?
Agence France-Presse rapporterar om en hemlig norsk kanal-
-mellan Israel och PLO.
En liten notis, men vår press har läst den och undrar vad som pågår.
Herregud, hur ska vi berätta det här för Holst?
Vi ska inte berätta det för honom.
Gör ett uttalande.
Franska pressen hänvisar till mötet om det palestinska flyktingläget-
-som vi officiellt och öppet kommer att hålla.
Vi ljuger inte, Jan.
Vi väger bara våra ord.
Jag sa till alla på mitt kontor att jag skulle till Paris över helgen.
Jag landade på De Gaulle, tog bilen till hotellet-
-checkade in och gick upp på rummet.
20 minuter senare hängde jag "stör ej" -skylten på dörren...
...och åkte tillbaka till flygplatsen, inkognito.
Och flyget från Paris hit till Oslo?
Fullsmockat... med iranier!
- Vad gjorde du? - Vad tror du?
Jag sket på mig!
Tusen tack. - Du hade rätt, Abu Ala. Denna kvinna är en nationalskatt.
Vänta bara!
För snart vankas det våfflor!
- Titta vem som är här! Mona! - Hallå, hörni!
- Vi måste skåla för Mona! - Ja.
Nej, du kan inte stoppa oss. Vi måste få hylla dig.
För Mona. Utan henne är vi ingenting.
- Ja, för Mona. - För Mona!
Mona! Mona! Mona!
I går kväll, där inne, sa du-
-att en palestinsk stat är en eventualitet som kan diskuteras!
"En möjlighet", sa jag.
Om ni vill diskutera möjligheten med en palestinsk stat-
-måste vi först diskutera våra säkerhetsspörsmål.
Era spörsmål är krav, och jag viker mig inte för krav!
Hassan. Hassan. Hassan! Jag sitter här.
Om du har nåt att säga, så säg det rakt till mig.
Okej.
Du sitter där, kamrat, med din koloniala överlägsenhet-
-och dikterar villkoren för vår framtid.
Men på nåt vis, trots er underrättelsetjänst, er armé-
-och era kärnvapen-
-känner ni er hotade av oss.
Så - är ni en herre som måste lydas, eller ett offer man måste dalta med?
För ni kan inte vara både och!
Säg mig en sak, Hassan. Fick du det där manuset på post från Moskva?
Eller har du skrivit av det själv?
Er framtid ska dikteras av oss!
Om ni tror att vi tänker vika oss i säkerhetsfrågan tror ni fel!
Er nation är omringad av 350 miljoner av oss!
Ni får ingen säkerhet förrän vi får vår värdighet!
- Innan vi får säkerhet får ni inget! - Nu visar du ditt sanna jag!
Nu ser vi dig för skurken du är!
Det gick bra. Ingen fara.
Det gick bra.
Jag ber om ursäkt för mitt utbrott. Det var ovärdigt.
Snälla ni... Tillåt mig att gottgöra er.
Du och jag kanske kan gå en promenad tillsammans...
...om du vill.
Jag beundrar din kämpaglöd.
Tack.
Jag beundrar din passion.
Min dotter säger att min "passion" är ett annat ord för tjurskallighet.
Hon säger: "Pappa, det enda du bryr dig om är att ha rätt."
Jag svarar: "Maya..."
"Om en man inte kämpar för det han tror på, vem är han då?"
- Maya? - Ja, min dotter.
Min dotter heter också Maya.
Min yngsta. Hon är ljuset i mitt liv.
Jag önskar att min far hade fått uppleva det här.
Men han hade inte varit så förtjust i vädret.
Det är en sann tragedi att vi blev tillfrågade av Norge-
-och inte av Kalifornien.
- Herregud, skrattar de? - Terje!
Om du tar ett steg till tar jag ut skilsmässa.
Är din far fortfarande i livet?
Min far bor i Abu Dis, i närheten av Jerusalem.
- Vill du skicka med mig ett brev dit? - Nej.
Den dag då jag kan lämna Tunis och återvända hem-
-är dagen då han och jag kommer att talas vid. Men tack ändå.
Abu Ala... Våra folk lever i det förflutna.
Båda klamrar sig fast vid tanken på det vi har förlorat.
Låt oss hitta ett sätt att leva i nutiden... tillsammans.
Vi går med på att släppa vårt krav-
-på att alla återstående tvistigheter ska lösas via internationell medling.
Och vi går med på att förhandla om att överlämna Gaza och Jeriko.
Du och jag, Abu Ala...
...vi kommer att förändra världen.
KRISLEDNINGSRUM ISRAELS UTRIKESMINISTERIUM
JOEL SINGER JURIDISK RÅDGIVARE
Vad fan är det här?
Vem har förhandlat fram detta?
- Försök själv. - Det är ett utkast.
Det är för fan en Hanukkah-present till Yassir Arafat!
- Det var det här Peres ville ha. - Skit i Peres.
Peres lyder under Rabin, precis som vi andra.
Det här går tvärt emot 40 års israelisk politik.
"Vi avsäger oss kontrollen över Gaza och Jeriko"?
"Jerusalem ska inkluderas i det palestinska självstyret"?
- Det är bara samtalspunkter. - Jerusalem?
Var det därför våra farfäder grundade det här landet?
För det här?
För fyra månader sen var ett möte otänkbart och nu har vi det här.
På 40 år - ingenting. Nu, efter fyra månader, har vi detta.
Efter varje förhandlingsrunda-
-ringer min motpart till PLO:s högkvarter och talar med Arafat.
Varenda punkt, varenda eftergift som dessa män har gjort-
-har godkänts av Arafat.
Vilka i regeringen känner till det här dokumentet?
Vi tre, Peres...
...och Rabin.
Det är skrivet som en sörja.
Städaren på min firma kunde ha skrivit det bättre.
Varje mening kan tolkas hur som helst av bägge sidor.
- Det är en tidsinställd bomb! - Desarmera den då, Joel.
Rabin litar på att du, och endast du, kan göra det.
Vi är inte jurister, så vi behöver din expertis.
Gå igenom den här sörjan och red ut-
-om det här kan bli ett riktigt, bindande dokument eller inte.
Inget mer kan hända mellan Israel och PLO-
-förrän du ger klartecken.
JUNI 1993
Shalom, mina vänner.
Abu Ala och Hassan. Det är ett stort nöje att få presentera...
Vi vet vilka vi är. Vi har inte tid med småprat.
Jag har läst igenom ert gemensamma dokument-
-och har tvåhundra frågor om det.
Vi avvisar era frågor, liksom er ton.
Dessa frågor kommer direkt från Yitzhak Rabin.
Jag är här på hans personliga begäran.
När ni talar med mig, talar ni med Israels premiärminister.
Jag kan stanna till 06.00. Vi får arbeta över natten.
Nu sätter vi igång.
Vet ni vem den här mannen är?
Joel Singer skrev de militära insatsreglerna-
-som den sionistiska armén använde för att kväsa vårt folk.
Nu sitter vi i samma båt som fienden själv.
Var och en av dessa 200 frågor kräver ett exakt svar.
När jag är nöjd med svaret går vi vidare till nästa fråga.
"Om staten Israel går med på att överlämna Jeriko med omnejd"-
-"kommer då den föreslagna palestinska makten"-
- "att hämta israeliska sopor..."
"...eller endast palestinska sopor?"
Är det er fråga?
Det är min första fråga.
Nej, vi kommer inte att hämta israeliska sopor.
"Om staten Israel går med på att överlämna Jeriko med omnejd"-
-"är den palestinska makten då beredd att skicka in skatteindrivare"-
- "i israeliska bosättningar?"
Mr Singer, vi har inte rest ända hit för att tala om sopor och skatter.
Sopor och skatter är det som en stat sysslar med.
Om ni vill ha vår tillåtelse att bilda en stat-
-måste detta gemensamma avtal redogöra för-
-exakt hur ni ska vara en stat.
Jag måste tala med Tunis.
Kaffe?
Hur många samtal ska mr Qurie ringa?
Vi har redan förlorat en och en halv timme.
- Vad väntar de på? - Oroa dig inte. Det löser sig.
Tack.
Varför gör ni det här, ni och er make?
Skulle inte ni göra samma sak i vår sits, mr Singer?
Nej, det är därför jag frågar.
Terje och jag var på rundresa i Gaza-
-som en del av mitt arbete när jag var stationerad i området.
Vi svängde fel på en bakgata.
Vi klarade oss oskadda.
Andra gjorde det inte.
Två pojkar stod mittemot varandra...
...den ene i uniform, den andre i jeans.
Men i deras ögon syntes samma skräck.
Samma desperata önskan om att försvinna-
-och slippa utsätta den andre för just detta.
Nu får ni ursäkta mig.
Jag förstår vår uppgift här, men jag vill ändå tala om en sak.
När Abu Ala går iväg för att ringa Tunis, så ringer han inte till Tunis.
- Vem ringer han, då? - Ingen.
Han sitter på sitt rum och stirrar in i väggen.
När tillräckligt lång tid har gått kommer han in med nya instruktioner.
Tack.
- Trond. - Ja?
Det här kan stanna mellan dig och mig.
Säg inget till Mona. Jag tar hand om det.
Formuleringen "israeliska bosättningar intill staden Jeriko"-
-är vag och inexakt.
Vilka bosättningar?
Bosättningar och gränser som definieras i artikel 4, sida 32-
-i arbetsdokumentet för de officiella Washingtonsamtalen.
Visa mig formuleringen i detta dokument.
Mitt exemplar av detta dokument finns här inne.
Var du har ditt ansvarar du för.
Fråga nummer tvåhundra:
Är ni beredda att fastslå att ni erkänner staten Israels legitimitet?
Vi kan gå med på att godta existensen av staten Israel.
Vi vet att vi existerar, och att även ni ser det.
Vad detta dokument kräver är att ni erkänner vår existens legitimitet.
Mr Singer, när ni är beredd att fastslå i detta dokument-
-att den Palestinska frihetsorganisationen-
-är den officiella representanten för det palestinska folket-
-då kan vi ompröva er legitimitet.
Jag tycker att de har gett oss tillräckligt.
Era svar på mina frågor har varit tydliga och direkta-
-för vilket ni har vår tacksamhet och respekt.
Å premiärminister Yitzhak Rabins och staten Israels vägnar-
-föreslår vi att denna inofficiella kanal...
...blir den officiella.
Hur blir det då med de Washingtonledda samtalen?
De får fortsätta, och ingen inblandad i de samtalen-
-kommer att få veta att det de håller på med bara är en fint.
Ni båda kommer att föra samtalen.
Du och jag kommer att skriva.
I det här rummet kommer vi fyra att skapa fred...
...annars blir det ingen fred.
Eld.
- Du får inte hoppa av, Jan. - Jo, Mona.
Har du nåt vett kvar, så gör detsamma.
Men du behövs i den här processen!
- Tänk på vad som just hände! - Exakt!
Det är en sak att en fredsprocess innefattar hemliga samtal...
- ...men nu är hela processen hemlig! - Jag vet...
Framtiden för två folk avgörs nu utan ansvarsskyldighet och transparens-
-av en handfull män som inte har mandat för det!
Om ni fortsätter på det här viset och världen får reda på vad ni gör-
-kommer det att bli upplopp.
Det kommer att bli blodigt.
JULI 1993
När jag var ung sa jag till min mor att jag ville bli stridspilot.
Hon sa att hon tillät det på ett villkor:
Att jag skulle flyga väldigt långsamt och väldigt nära marken.
Jag svarade: "Mor, för att vara säker måste han flyga snabbt och högt."
- Vilka utsökta skor. - Tack.
Lästar du ut dem eller går du in dem?
Jag lästar ut dem, förstås. Då passar de perfekt.
Shimon, om jag får be: Arafat och PLO?
Om det här avtalet inte blir av kommer PLO att bli så urholkat-
-och så nedbrutet att det mycket väl kan upphöra att existera.
Det kan vi inte tillåta, för Israel behöver PLO.
Arafat är knepig, men han är människa.
Och en människa längtar efter en sak mer än nåt annat: sitt hem.
Be Uri att hälsa Abu Ala att om Arafat sluter detta avtal med oss-
-kommer jag att låta honom och resten av PLO att återvända till Gaza.
Arafat och PLO i Gaza?
Om vi ska vara djärva måste de ske nu.
Samla dem i Oslo för en sista vända. Vi säger ingenting till amerikanerna.
Ingenting, Shimon?
Jag var så här nära att sluta fred med Hussein av Jordanien-
-när USA fick nys om det och torpederade det.
Detta ska de inte få torpedera.
Men amerikanerna kan ställa oss mot väggen när som helst.
Om de frågar nån av oss säger vi att de hemliga samtalen är avslutade.
Ljuga rakt ut, menar du?
En lögn är väl bara en dröm som skulle kunna bli sann?
Snabbt och högt, mina vänner. Det är enda sättet.
Israels anfall mot Hizbollah fortsätter-
-och flyktingarna som strömmar mot Beirut är nu uppemot 200 000.
Palestinierna har suttit fast mellan Libanons armé och Israels allierade.
Palestinierna har vandrat nästan två kilometer genom detta ödeland-
-sen anfallen började.
En stridsvagnspatron landade hundra meter framför dem-
-medan kulspruteeld ven över huvudena på dem.
Många palestinier började be medan kulorna haglade runt dem.
En tydlig varning till dessa män, från Israels allierade-
-att inte komma närmare gränsen.
Abu Ala... I morgon kommer vi att göra slut på det här.
- Denne man blev skadad i ansiktet. - Vi ska hitta ett sätt.
Journalister tog honom till sjukhus.
I kväll är palestinierna fortfarande ute på vägarna.
Två palestinier träffades av splitter från sydlibanesisk eld-
-och Libanons premiärminister har meddelat att stödet till dem stoppas.
Ett försök att späda på världens oro, och Israels förlägenhet.
Robert Moore, som rapporterar från gränsen mellan Israel och Libanon.
Det är katastrof!
- Vad är det, Yair? - Den jäveln ödelägger månaders slit!
Den där Singer har skrivit om hela dokumentet!
Vår gemensamma principförklaring är borta.
Singer har strukit vår eftergift om Jeriko-
-och skrivit in att de har gått med på alla våra önskemål.
- Ni måste lösa det här. - Yair, jag kan inte...
Nej, nej, nej! Mona, det är dig de lyssnar på.
Nej, jag får bara underlätta, inte lägga mig i.
Nej! Du är en del av det här nu.
Det måste vara du.
Gå in dit. Nu!
Okej.
Detta är ingen gemensam strategi. Detta är en israelisk ockupation!
Ni har ingen rätt att tala om hur vår armé ska handskas med vårt folk!
Vi kommer inte längre förrän ni går med på, som det står skrivet här-
-att våldet upphör när ni tar makten.
Vi är i Tunis.
De ockuperade inledde intifadan. De bestämmer när den tar slut!
Vad fan pratar vi då med er för?
Låt mig förhandla, Joel.
Varför erkänner du inte de historiska kompromisser vi redan har gjort, Uri?
Ni? Vi ger er områden, Abu Ala. Vi krymper vårt land!
De är inte era att ge, utan att ge tillbaka!
Ni förlorade dem för att ni invaderade oss och vi spöade er!
Och var finns Jerusalem här i?
Om vi ska dra upp Jerusalem igen är det här över.
Om ni fortsätter så här kommer ni aldrig att sluta vara ockupanter-
-och vi kommer aldrig att sluta kämpa!
Er kamp tar död på era egna barn!
Vår kamp har tvingat er att komma hit och förhandla med oss!
Lyssna på mig, min vän!
- Vi kan samarbeta! - Han jobbar för mig!
Joel, för fan! Du är här för Yitzhak, jag för Shimon.
Du är här med mig för att tvinga de här människorna att stå vid sitt ord!
Sluta nu!
Godta det här dokumentet som vi alla har enats om, annars är vi klara här.
Skriv ner det här:
Prick klockan 09.00 den 28 juli 1993-
-har Oslosamtalen mellan PLO och Israel avslutats.
Lyssna på mig, snälla ni.
Ni har krigat och dödat varandra i 50 år.
Era mödrar, döttrar och söner har dött och inget har förändrats.
Omvärlden har gett upp, eftersom man inte tror att ni kan förändras.
Ingen kommer till er undsättning. Ni måste lösa det här själva.
Er isolering växer år för år, dag för dag-
-medan era soldater ockuperar områden ni inte ens vill ha, utan vill lämna.
Och ni, ni är strandsatta i Tunis-
-men här blir ni erbjudna de områdena och en möjlighet att få komma hem...
...och bli självstyrande.
Det här är er chans.
Ni har inte råd att försitta den.
Ni har redan tagit enorma risker tillsammans.
Så snälla, sätt er ner igen och hitta en lösning.
Snälla.
Jag kan tänka mig att börja om och se över det här igen.
Börja med artikel 8.
De är helt uppenbart öppna för att möta er halvvägs där.
Slutet av artikel 8:
Meningen "Israel ska även fortsatt åta sig alla förpliktelser"-
-måste följas av orden:
"...för att försvara sig mot hot utifrån, eller terroristhot."
I artikel 8 godtar vi "hot utifrån", men inte "terroristhot".
Det godtas.
De gamla FN-resolutionerna 242 och 338-
-som kritiserar Israels ockupation måste ingå i detta dokument.
Det går vi inte med på-
-men om vi kan bordlägga frågan om bosättningar...
Nej, det går vi inte med på.
Men frågan om rätten att återvända för de fördrivna i sexdagarskriget-
-går vi med på att bordlägga till ett senare datum.
Och om ni kan gå med på vår kontroll av gränssäkerheten...
...kommer vi att dra tillbaka alla styrkor från Gaza...
...och Jeriko samtidigt.
Jerusalem blir bådas huvudstad.
- Nej! - Nej!
- Larsen. - Terje.
Detta är Sonen, med en hälsning från Fadern.
Fadern säger att ert team måste flyga i hemlighet till Stockholm i morgon.
I morgon kväll är Fadern på bankett där-
-och efter middagen kommer han att träffa er i slottets gästvåning-
-och där kommer han att göra det.
Göra vad?
Sluta fred...
...med De på andra sidan havet.
Vi ska avsluta det, Terje. I morgon kväll.
KUNGLIGA SLOTTET, STOCKHOLM
Hur länge kommer ni att stanna hos mr Peres i kväll?
Så länge mr Peres önskar.
Skulle vi kunna få nåt att äta?
Det är sent. Går det att ordna?
Köket är stängt.
Utrikesministern. Hur var sittningen?
Lång.
- Får det vara nåt från köket? - Nej, tack.
Det här paret står inte med på gästvåningens officiella lista.
Bra. Ni kan lämna oss.
Holst är kvar på middagen, men han kommer.
Det här är det senaste utkastet, med Singers kommentarer.
Vi sätter igång.
Men var är palestinierna?
De kommer inte. Vi ska göra det här över telefon.
Ni ringer upp Tunis-
-säger att jag ringer och ber att få tala med Arafat.
Väntar PLO:s ledning samtalet?
PLO:s ledning har aldrig nånsin talat med Israels ledning-
-men endast Arafat och jag kan göra de nödvändiga-
-och smärtsamma sista kompromisserna.
Eftersom han och jag inte får ha nån kontakt blir Holst vår mellanhand.
Ring upp Tunis och få tag på Arafat.
Kvällen är inte ung, och vi har en lång väg att gå.
"Ring upp Tunis"? Som om det bara finns ett telefonnummer dit?
Det är Arafat vi pratar om! Han nås inte på telefon!
- Var är Abu Ala? - Jag vet inte.
- Är han i Tunis? - Jag vet inte, Mona.
Vad gör du?
Vi ska ringa vartenda nummer där vi möjligen kan nå Abu Ala.
- Han vet hur vi får tag på Arafat. - Men...!
Herregud! Klockan är snart tolv. Vi har ont om tid.
Mr Peres har dragit sig tillbaka för kvällen, så detta kontor är stängt.
Nej, mr Peres kommer tillbaka om en liten stund.
- Får vi använda er kopiator? - Kopiatorn är stängd.
Tack.
- Hallå? - Terje.
Hör ni mig? Hör ni mig?
Ja, Puntoffle. Lyssna på mig nu. Jag ringer å Faderns vägnar.
Han vill tala med din Farfader.
Han vill avsluta det, över telefon, nu i kväll.
- Förstår du? - Ja. Jag ringer tillbaka.
Nej, nej, nej, nej!
Jag ringer tillbaka.
Nej, Puntoffle...
Ursäkta, det har fastnat i kopiatorn och jag får inte ut det.
- Be henne om hjälp, då. - Hon sa att vi inte fick använda den.
Jag löser det.
Larsen. Jag är här.
Tack och lov, Puntoffle.
- Jag är med Farfadern. - Strålande.
Och hela det styrande rådet.
Han har just informerat dem om våra samtal och det som ska hända nu.
Oj, okej. Och... hur tar de nyheten?
Vi sätter igång.
Farfadern talar inte så bra engelska som han skulle önska.
- Så han ber mig att föra hans talan. - Jag förstår.
Och jag vill be att du, Larsen, är den jag ska tala med.
Det män har påbörjat tillsammans måste de också avsluta tillsammans.
Jag hämtar Shimon.
Detta strider mot alla principer.
- Känner ni er det minsta obekväm... - Jag förstår. Och det gör det.
Men Johan Jørgen, nu måste vi nog finna oss i-
-att vi alla befinner oss långt utanför principernas gränser.
Låt oss börja.
Fadern upprepar sitt krav angående framtida bosättningar.
Nej! Inte såvida inte FN-resolutionerna 242 och 338...
- ...inkluderas i detta dokument! - Nej!
De officiella gränserna för alla israeliska bosättningar invid Jeriko-
-måste bestämmas av bägge parter.
Fadern vill hälsa till Farfadern-
-att Lilla landet redan har kompromissat i den här frågan.
Jag för det vidare. Farfadern säger ja. Han är beredd att godta det.
Ja? Okej, bra. Tack.
Farfadern säger att han ska gå och lägga sig.
Ring honom när du ändrar dig.
Vi går med på att deras styrkor ansvarar för gränssäkerheten-
-men våra styrkor måste få delad kontroll över alla vägspärrar.
Våra vägspärrar, våra soldater! Vi viker oss inte i den frågan!
Hälsa honom att vi tänker bränna upp detta dokument-
-och föra krig mot dem i all evighet!
Men säg även att vi är öppna för ett motförslag.
Vi går med på att Palestinska befrielseorganisationen...
...är den officiella representanten för det palestinska folket.
Vi accepterar...
...staten Israels legitimitet.
Jerusalem ska förbli enbart Israels huvudstad.
- Nej! - Ej förhandlingsbart!
Larsen! Larsen!
Detta är ingen bluff!
Vänta.
I den konstruktiva tvetydighetens namn...
...går vi med på att...
...i det sista stadiet av de fortsatta samtalen...
...kommer frågan om Jerusalems framtid att tas upp.
Vi godtar detta dokument.
Det gör även vi.
Abu Ala...
Vad är det som låter?
De gråter.
Allihop.
De trodde inte att de skulle få uppleva den här dagen.
Låt mig säga en sak till er, palestinier.
Det är vårt öde att leva tillsammans, på samma jord, i samma land.
Vi, soldaterna som har återvänt från blodstänkta strider-
-vi, som har kommit från ett land där föräldrar får begrava sina barn-
-vi, som har stridit mot er palestinier-
-vi säger till er i dag, med hög och klar röst:
Nu är det slut med blod och tårar.
Det räcker!
Oslosamtalen inleddes med hopp om att skapa en dialog mellan fiender.
Denna process har redan varit mer framgångsrik än vi nånsin kunde ana.
Upprättandet av en palestinsk stat.
Steg mot ett fredsavtal mellan Israel och Jordanien.
Ändå kommer denna process otvivelaktigt att få kritik.
...som har kommit hit, och vill verka mot våld, för fred.
Under en demonstration i Tel Aviv till stöd för Osloavtalet-
-mördas premiärminister Yitzhak Rabin av en israelisk extremist.
Jag är förfärad av detta fruktansvärda och hemska brott...
...mot en av Israels modiga ledare...
...och fredsmäklare.
Vid ett toppmöte på Camp David samlas de två sidorna-
-för att reda ut alla kvarvarande tvistefrågor-
-avgöra Jerusalems öde och skapa en palestinsk stat.
Ingen överenskommelse nås.
Nya våldsamheter bryter ut i de ockuperade områdena.
Den andra intifadan inleds.
Alla folkgruppers försök att överbrygga sina motsättningar-
-möts alltid, av vissa, med skarpt motstånd.
Men vilka misstag som än har begåtts...
...och vilka oavsiktliga förlopp som än har satts i rörelse...
...anser jag ändå att dessa samtal var värdefulla.
För om vi inte sätter oss ner med våra fiender och lyssnar på dem-
-och ser dem som människor...
...vad ska de då bli av oss?
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com