I 1939 samlede Winston Churchill en gruppe excentriske opfindere.
De bekæmpede nazisterne med vedholdenhed og opfindsomhed.
Med salatskåler, kondomer og propper-
-skabte de mærkelige, men effektive våben.
Vi skal have opfindelser, der giver os en fordel.
Landet stod over for en katastrofe-
-da de trodsede autoriteterne-
-for at forsvare Storbritannien i rigets sværeste stund.
De ville gøre det nødvendige. De bekymrede sig ikke om regler.
Da krigen sluttede, blev de skrevet ud af historiebøgerne.
Ingen vidste, at denne hemmelige enhed eksisterede.
Dette er fortællingen om "Churchills legetøjsbutik".
Det er 1946, et år efter at 2. verdenskrig sluttede.
Verdens mest ukonventionelle våbenlaboratorium lukkede.
Fem år tidligere var det centralt i forberedelserne-
-på en mulig tysk invasion ved at bygge flere utrolige opfindelser.
De brugte alt fra hovedpinepiller til kondomer og slik.
Enheden havde udstyret soldater i hele verden-
-med det, de skulle bruge for at bekæmpe nazisternes maskiner.
De hed Ministry of Defence 1, eller MD1.
Det var Winston Churchills kæleprojekt.
Den forhenværende kaptajn Patrick Bury forklarer.
Han leder efter opfindere fra alle samfundslag-
-og sætter dem sammen med ukonventionelle tænkere fra hæren.
Han vil have noget, der er lidt uortodokst. Ligesom Churchill selv.
Premierministeren var så optaget af MD1-
-at det blev kaldt "Churchills legetøjsbutik".
Det var så hemmeligt, at der næsten ikke findes nogen billeder.
De brød reglerne for at skabe ukonventionelle våben-
-i løbet af få uger. Ikke år.
Og det inspirerede Ian Fleming-
-til James Bonds våbenleverandør, Q.
Men hvordan byggede dette hemmelige hold en utrolig organisation?
I 1939 stod verden på randen af krig.
Tyskland havde besat Østrig og Tjekkoslovakiet.
Tyskland ligger langt foran briterne i våbenkapløbet.
Tyskerne har bygget kampvogne og skibe-
-og øget flyvevåbnet og hæren.
Storbritannien skulle forsvare Polen, hvis Tyskland angreb.
Men Storbritannien var slet ikke parat.
Churchill var endnu ikke i regeringen og talte for oprustning.
Churchill forstår, at vi ikke kan nå at hamle op med dem.
Opfindelser skal give os en fordel-
-så vi kan gøre modstand og modstå en tysk invasion.
Våbnene krævede ukonventionelle skabere.
Stuart Macrae var en frustreret opfinder-
-der var redaktør for "Armchair Science".
Stuart Macrae har militær erfaring.
I 1. verdenskrig udviklede han et granatsystem til fly.
Han vil tilbage ind i våbenindustrien.
I juni 1939 modtog han et mystisk opkald.
Personen ville have oplysninger om magneter-
-men ville ikke fortælle hvorfor.
Macrae er nysgerrig og arrangerer, at de mødes på en bar.
Manden var major Millis Jefferis-
-en dekoreret soldat, der var kendt for at udvikle våben.
Sønnen John husker sin fars uortodokse tilgang.
Han var exceptionel. Hans energi og udholdenhed-
-når han skulle føre usædvanlige ideer ud i livet...
I den henseende var han et geni.
Jefferis havde fået en opgave af krigsministeriet.
Millis Jefferis skulle opfinde mindre våben til brug-
-for sabotører og kommandosoldater.
De kunne udfylde hullerne, mens man udviklede større projekter.
Over adskillige drinks fortæller Jefferis om en ide til et våben.
Far havde tilfældigvis en ide til en magnetisk mine.
Det var noget, en dykker kunne placere på et skibsskrog.
Den blev holdt fast af magneter-
-og den blev udløst af en timer og kunne sænke skibet.
Macrae var interesseret. De aftalte at designe våben sammen.
De improviserede. De havde ikke engang et kontor.
Macrae er tvunget til at improvisere.
Macrae sagde op og blev indrulleret i hæren.
Hans eneste våben var en bunke magneter.
Planen var at bygge en prototype og præsentere den.
Så kan de måske få våben og ressourcer.
Den tyske krigsmaskine var ikke forberedt på det, den skulle møde.
Gordon Rogers har i mange år forsket i MD1's historie.
De måtte udvikle minen i Nobby Clarkes værksted i Bedford.
Opfinderen Nobby Clarke var en af Macraes gamle venner.
De ville udvikle en kraftig bombe-
-der kunne gøres fast til et skrog og udløses med en timer.
Den skulle være så lille, at en frømand kunne bære den.
De brugte en salatskål af metal og med et låg-
-for at skabe en jævn overflade.
De satte magneter langs kanten, så den ville hage sig fast på metal.
Men de måtte finde en måde at fastgøre den til dykkeren.
Løsningen var en metalplade på en rem, som dykkeren så fik om livet.
De indså, at minens egne magneter kunne holde den på plads.
De prøvede sig frem, til de fandt det korrekte antal magneter.
Nu skulle de blot bruge en timer, der kunne udløse den.
Den skulle opløses i vand i et bestemt tempo-
-så dykkeren kunne nå at slippe bort.
Problemet var bare, at der ikke fandtes noget sådan.
Macrae suttede på et anisbolsje, mens han funderede over problemet.
Han fik en lys ide.
Han opdagede, at alle bolsjer var lige lang tid om at blive opløst.
Anisbolsjer var svaret, fordi de blev opløst i et jævnt tempo-
-uanset vandets temperatur eller saltindhold.
Parret købte alle bolsjer i Bedford-
De snuppede børnenes slik for konge og fædreland.
De lavede en fjederudløst slagstift-
-der blev holdt tilbage af et anisbolsje.
Bolsjet blev opløst, indtil stiften blev udløst og ramte detonatoren.
Men der var et andet problem.
De skulle jo være tørre, indtil man ville sætte dem i gang.
Hvordan gør man det? Med et kondom.
De fik ry for at være meget seksuelt aktive-
-for de ledte efter kondomer i hele Bedford-regionen.
Den pudsige anordning viste sig at være helt vandtæt.
Med husgeråd og et genialt indfald-
-havde de opfundet et nyt våben. Mark 1 Limpet-minen.
Her har vi det færdige produkt.
Vi har den lukkede stålskal.
Dykkeren skruer to detonatorer fast.
Sprængstoffet er på indersiden.
Man kan se magneterne.
Dette er Jefferis' innovative påfund.
Magneterne suger den fast til et skib eller til en kampvogn.
Her er bæltet til dykkeren.
Han skulle svømme hen til skibet-
-armere den og gøre den fast.
Det viser, hvor hurtigt man kan gå fra salatskål og anisbolsjer-
-til en effektiv, masseproduceret mine.
Nu skulle de bare sprænge noget i luften.
Macrae og Clarke ville give en metalplade en lærestreg.
Det gik, som det skulle.
Deres improviserede opfindelse kunne trænge gennem panser.
Man producerede flere tusinde under krigen.
I en aktion brugte 14 kommandosoldater-
-limpet-miner til at sænke syv japanske krigsskibe.
Succesen kom på et vigtigt tidspunkt.
Den 1. september 1939 invaderede Tyskland Polen.
Anden verdenskrig var begyndt.
Opfinderne måtte arbejde på højtryk med det, de nu kunne få fingre i.
Storbritannien havde erklæret krig, men var uforberedt.
Storbritannien er bagude. Man gør hæren større og indfører værnepligt.
En større hær kræver flere våben.
Jefferis og Macraes værksted blev en del af Krigsministeriet.
Men de måtte bøje reglerne for at overleve.
De er kun to, og de har ingen penge.
De har få ressourcer og lav prioritet.
De havde ikke meget plads. Det indsmuglede sprængstof...
...blev skjult i et arkivskab.
Enheden var officiel, men de var nederst i hierarkiet.
De var novicer og brød sig ikke om reglerne.
Det irriterede etablissementet, der gik op i dem.
Men de fik snart heldet med sig.
En politiker, der var udsædvanlig som dem-
-kom nu på banen.
Churchill ved, at man er presset, men at man brug for at være offensiv-
-hvis folk skal tro på, at Storbritannien kan vinde.
Churchill var ikke premierminister, men ledede flåden.
Nazisterne vendte sig mod Frankrig og England. Man måtte slå igen.
Churchill ville angribe Rhinen-
-for at forstyrre de tyske forsyningslinjer.
Rhinen er Tysklands livsnerve.
Det er en vigtig transportvej for tysk industri og fødevarer.
Churchill mener, at hvis han kan true Rhinen-
-kan det bremse Tysklands produktion-
-og sprede frygt i befolkningen.
Hvis det skal lykkes, får Churchill brug for et nyt våben.
10. november 1939-
-blev Jefferis indkaldt for at høre Churchills plan.
Churchills idé er, at man smider miner i floden.
De skal så drive med strømmen, indtil de bliver udløst af en timer.
Problemet er, at våbnet endnu ikke er opfundet.
Jefferis lover at opfinde Churchills mine i løbet af to uger.
Parret giver sig i kast med at opfinde W-bomben.
Kravet var, at den skulle synke til bunds-
-hvile der, og så flyde op til overfladen.
Den skulle armere sig selv og flyde ned ad floden.
Den ligger 60 cm under overfladen, til den nåede sit mål.
Når bomben er under vandet, bliver en pellet opløst.
Det udløser en fjeder, der frigiver korkstykker.
De gør, at den ikke bryder overfladen.
Samtidig udløses antenner, der skal detonere bomben.
I løbet af få dage gik Macrae og Jefferis i gang med en prototype.
Han havde et design og en model parat efter to uger.
De havde svært ved at finde den bedste pellet.
Anisbolsjer var for langsomme.
Macrae fandt inspiration et usædvanligt sted.
Hovedpinepillerne, de brugt mod regelmæssige tømmermænd.
Gentagne forsøg viste, at tabletterne blev opløst på fem minutter.
Få dage inden at Churchill skulle se våbnet-
-lykkedes det dem at skabe en version i fuld størrelse.
Man den skulle afprøves.
Jefferis og Macrae tog ned til Themsen.
De kastede prototypen i floden.
Desværre glemte de at fjerne sikringen.
Bomben sank til bund og blev aldrig set igen.
Forsøget mislykkedes, men de lod sig ikke bremse.
En sen aften viste Jefferis Churchill en anden prototype.
Han kunne godt se, at min far var meget opfindsom.
Jeg tror, at han bruger ordet "genial".
Det er stort, når det kommer fra Churchill.
Churchill var en menneskekender.
Han kunne se, hvad folk kunne.
Han antog folk på grund af deres evner. Ikke på grund af anciennitet.
Churchill blev imponeret over den fantastiske præsentation.
I december 1939 var bomben klar til at blive afprøvet.
Churchill ville se sin gode ide i aktion.
Churchill elskede skydevåben og sprængstoffer.
Han kunne lide, at ting blev sprængt i luften.
De ni kilo sprængstoffer var parat.
Det var noget af en forestilling.
Churchill var begejstret for bomben.
Han godkendte straks dens anvendelse.
Macrae og Jefferis stod nu for Churchills legetøjsbutik.
Jefferis fandt på et nyt våben hver anden uge.
Han var en fantastisk opfinder.
Men han blev sat på prøve i Storbritanniens sværeste stund.
Den 10. maj 1940 blev Churchill premierminister.
Få timer senere indledte Tyskland en offensiv mod Frankrig.
Den franske og britiske hær var trængte-
-og Churchill anvendte W-bomberne i operation Royal Marine.
De sender bare minerne ned ad floden i Frankrig.
Det har en stor effekt.
1.700 vandbomber flyder ned ad Rhinen.
De forårsager stor skade på både skibe og broer.
Jefferis og Macraes våben havde bevist sit værd-
-men det kunne ikke forhindre et sammenbrud.
Det glemmes grundet Frankrigs nederlag, briternes tilbagetrækning-
-evakueringen ved Dunkerque, hvor man må efterlade de tunge våben.
Churchill siger, at selvom operationen var vellykket-
-så fortabte den sig i nederlaget.
Hæren er næsten forsvarsløs, og en tysk invasion truer.
Churchill vender sig mod MD1 for at finde frelse.
I midten af 1940 var Tyskland fejet gennem Europa.
I juni havde de erobret Frankrig.
Hitler så mod Storbritannien.
Frankrig var blevet knust af tyske kampvogne.
Hvis de ankom til England-
-skulle Churchill bruge et nyt våben for at besejre dem.
Briterne har brug for et simpelt og billigt våben-
-som alle og enhver ville kunne anvende imod kampvogne.
Macrae og Jefferis legede med ideen om at fæstne en bombe til en tank.
Kast bomben mod kampvognen.
Den skal blive siddende-
-længe nok til, at den kan eksplodere og forårsage skade.
I starten fyldte de cykelslanger med sprængstof-
-og smurt lim på dem.
De var umulige at styre og en fiasko.
Macrae begyndte forfra.
Han afprøvede forskellige former med flade overflader.
Men det var umuligt at kaste dem ordentligt.
Den ideelle form var en bold.
Men hvis den var dækket af lim, sad den fast på kasteren.
Macrae tilføjede et håndtag.
Men bolden skulle frigive sprængstoffet, når den ramte.
Macrae fik den genial idé at bruge en glasbold.
Han brugte grød i stedet for sprængstof.
Den gik i stykker, men grøden endte alle vegne.
Det begrænsede sprængstoffernes effekt.
Han fandt som altid på en enkelt, men genial løsning.
Hvis han lagde kuglen i en limdækket sok, gik den stadig i stykker...
...men den blev siddende og holdt på sprængstofferne.
Dette er en klæbebombe.
Den er så klæbrig, at man har brug for en beholder.
Den går op og blotter bomben.
I midten var der 700 gram nitroglycerin.
Man skal huske én ting.
Håndtaget peger i den retning, du kaster fra.
Man skal passe på, når den går af.
Den sprænger i denne retning, men sender kraft den anden vej.
Håndtaget bevæger sig med en 1/3-del af kraften.
Man vil ikke blive ramt.
Efter nogle uger kunne man afprøve bomben.
Våbnet blev testet i hemmelighed i 1940.
I overværelse af premierministeren.
Den nye granat var en stor succes. Churchill var begejstret.
Designet opfyldte hans krav om et billigt og bærbart våben-
-der kunne bekæmpe de tyske kampvogne.
Men etablissementet brød sig ikke om det.
Det var usædvanligt.
Man havde haft granater i lang tid-
-men at placere en sprængladning i en glasbeholder-
-der skulle smadre, når den ramte målet-
-brød alle regler.
Det var et sikkerhedsmareridt.
Man afviste flere gange at producere våbnet.
Da Churchill hørte om forsinkelserne, greb han ind.
Han skrev én linje: "Klæbebombe. Lav en million. WSC."
De producerede 2,5 millioner. Våbnet blev brugt på slagmarker-
-fra Nordafrika til Papua Ny Guinea.
Deres dristighed ydmygede regeringens våbenfabrikanter.
På få dage kunne de have noget parat-
-og se, om det virkede.
Dagen efter lavede de det om og fik det til at virke.
En mindre enhed er hurtigere-
-end de store firmaer.
Og det skabte kontroverser.
Deres største fjende var forsyningsministeriet.
Det stod for at forsyne de væbnede styrker med alt fra våben til mad.
Forsyningsministeret blev dannet i 1939, da man frygtede krig.
Formålet var at forsyne hele militæret. Det var en enorm opgave.
Macrae og Jefferis blev set som enegængere-
-der ikke respekterede kommandovejen.
I juli 1940 ankom brigadegeneral Wyndham-
-for at se, hvad der egentlig foregik i butikken.
Afdelingen kæmpede mod forsyningsministeriet.
Man truede med at overtage dem.
Wyndham skulle inspicere dem med henblik på at overtage dem.
Macrae ville fremstille deres gruppe som et større foretagende.
Det skulle give Wyndham indtryk af, at de var mere officielle.
Hvad i alverden foregår der? Hvem har kommandoen?
Mens Macrae førte brigadegeneralen fra lokale til lokale-
-fulgte arbejderne en anden rute til næste kontor.
De skyndte sig at skifte overalls.
De lod, som om de var nogle andre teknikere-
-der var i færd med noget helt andet.
Denne bluff virkede forbløffende nok.
Generalen anerkendte, at man ikke kunne lukke enheden.
De blev reddet på et hængende hår-
-nu kunne det kun gå fremad.
I maj 1940 havde Churchill skabt et nyt forsvarsministerium-
-for at koordinere krigsindsatsen.
Han bestemte, at den eneste rustningsafdeling-
-skulle være MD1. Og de skulle kun stå til ansvar over for Churchill.
Han havde altid ønsket sig at kunne kontrollere en lille gruppe.
Han kunne give sine ideer videre til den lille enhed-
-der kunne udvikle ideen, uden at det krævede en lang proces.
Deres voksende portefølje af våben-
-gjorde, at man havde brug for et særligt anlæg.
Macrae flyttede MD1 til et hus i Whitchurch, 80 km fra London.
I slutningen af 1940 var Whitchurch i fuld gang.
De havde tegnestuer, værksteder, skydebaner...
...og naturligvis deres egen bar.
Til sidst stod MD1 selv for design, produktion og afprøvning.
Den udvidede sig hurtigt på unik vis.
De manglede fagfolk, så barberen lærte at håndtere sprængstof.
Man samlede en arbejdsstyrke, der kunne stå for deres designs.
Der kom piger fra Wales for at drive fabrikken.
De brød sig ikke om det i starten-
-men der kom snart en fin stemning.
Alle arbejdede sammen.
I løbet af 1940 nåede enheden op på 250 mennesker.
De havde leverandører og producenter fra Skotland til London.
De var centrum for uortodoks våbendesign.
De producerede alt fra fælder til panserværnsvåben.
Sidst i 1940 er briterne i færd med at vinde slaget om Storbritannien.
Men Tyskland regerer fortsat hele Vesteuropa.
Tiden var inde til at gå i offensiven.
I 1942 var truslen om invasion aftaget.
Men Tyskland var langt fra besejret.
Hold fra SOE ledte efter svagheder-
-i det besatte Europa.
Hvis man skal gøre noget i Europa-
-guerillakrig, faldskærmsaktioner, så skal man bruge våben.
Man får brug for små detonatorer, man kan sætte på sprængstof-
-og derved hærge den tyske infrastruktur.
De små våben havde det problem, at tidsindstillingen var upræcis.
Ian Jones er tidligere bombeekspert for hæren og politiet.
En sabotør skal kunne placere sprængladningen og undslippe.
Man skal være langt væk, når den udløses.
Datidens detonator var en sprængblyant, der var upålidelig.
Problemet med sprængblyanten var, at forsinkelsen varierede.
MD1 mente, at de kunne forbedre den.
Jefferis fik en fantastisk ide.
Far havde læst, at bly udvidede sig langsomt-
-når det blev strakt.
Han fandt på at lade en fjeder trække i et stykke bly.
Blyet blev strakt og knækkede.
Det udløste en detonator.
Den nye detonator blev kaldt "L-delay".
Her er en L-detonator.
Det er en sikringsmekanisme her.
Den tager man ud. Indeni er der et stykke bly.
Blyet kan have forskellig tykkelse.
Tykkelsen afgøre, hvor langt tid man har.
Det er en fjedermekanisme.
Den strækker blyet, indtil det knækker.
Tykkere bly tager længere tid.
Det er baseret på mekanik og blyets adfærd ved visse temperaturer.
Der er ingen elektronik. Det er innovativt.
Det blev straks militærets foretrukne detonator.
MD1 producerede fem millioner i løbet af krigen.
Det var noget helt nyt.
Det var billig og forudsigeligt. Det er en sikker succes.
I efteråret 1942 gik de allierede endelig i offensiven.
Den britiske 8. arme vandt en vigtig sejr ved El Alamein i Afrika.
Sejren ved El Alamein var den første større britiske sejr.
Det giver de allierede mulighed for at invadere Italien-
-og angribe tyskerne på det europæiske fastland.
Men ørkenkrigen viste, at briternes våben-
-klarede sig dårligt imod tyske kampvogne.
Klæbebomben var tænkt som en sidste udvej-
-men hæren havde brug for noget, der slog hårdere.
De har brug for en sprængladning, der kan nedkæmpe kampvogne.
Briterne havde brug for et bærbart panserværnsvåben. I en fart.
MD1 havde eksperimenteret med mortere siden krigens begyndelse.
En morter støtter infanteriet.
Man smider en granat i et rør, og den rammer en sprængmekanisme.
Den skydes ud og eksplodere.
Men den var ikke særlig præcis.
Jefferis mente, at han kunne forbedre den.
Han opdagede en morter, der ikke brugte et rør-
-men en fjederbelastet stang. En spigot.
Projektilet blev placeret på en stang, der blev drevet af en fjeder.
Den udløste en lille ladning, der drev projektilet frem.
Man kan placere et stort projektil-
-otte-femten centimeter, på stangen.
Man behøvede ikke et rør på 15 centimeter.
Det gjorde våbnet lettere.
Jefferis ville bygge et våbensystem, man affyrede fra skulderen.
Man kunne bære det med sig.
Man kunne bruge det både liggende og stående.
Man kunne endda affyre det fra hoften.
Den første test viste, at fjederen havde et voldsomt rekyl.
Ved at justere fjederen fandt han balance mellem rekyl og kraft.
Det næste problem var, at granaten skulle trænge gennem panser.
Han fik atter en genial ide.
Jefferis brugte konceptet hulladning.
I en hulladning ligger sprængstoffet bag en kobberkegle.
Når projektilet rammer målet, smelter sprængstoffet keglen.
Metallet presses frem med så stor kraft-
-at det kan trænge gennem tykt panser.
På skydebanen-
-lader Jefferis sit våbensystem med en hulladning-
-og skyder mod et pansret mål.
Resultatet var en stor succes.
Hulladningen penetrerede de tyske kampvognes tykkeste panser.
Pludselig fik soldaten i frontlinjen-
-en måde at nedkæmpe kampvogne på.
Han behøvede ikke flygte. Han kunne kæmpe.
Våbnet hed "Projectile, Infantry Anti-Tank", forkortet PIAT.
Først hed den Jefferis' skuldervåben, men de ville ikke bruge navne-
-så de ændrede det til PIAT.
Det var et gennembrud.
PIAT har tre fordele. Den afgiver ikke røg.
Man afslører ikke sin position, når man anvender den.
Den er bærbar, og hulladningen giver den stor slagkraft.
PIAT blev brugt første gang under invasionen af Sicillien i 1943.
Flere PIAT-hold blev tildelt Victoria-kors.
Den canadiske hær mente, at det var det mest effektive våben.
I 1944 var nazisterne på tilbagetog. De allierede vejrede sejr.
De stod til at invadere Europa.
MD1's opfindelser skulle blive centrale for Frankrigs befrielse.
Det var vigtigt, at den franske modstandsbevægelse støttede D-dag.
De blev sendt sprængstoffer og L-detonatorer.
Modstandsbevægelsen skulle ødelægge den tyske infrastruktur.
Natten før D-dag skal de have ødelagt tognettet 1.000 steder.
Man saboterede yderligere 3.000 linjer i de næste tre uger.
Det forhindrede tyskerne i at sende forsyninger.
MD1 udviklede udløsere, der var med til at drive nazisterne tilbage.
Man brugte dem til at angribe og afskære jernbaner.
Nogle af udløserne blev brugt til at afspore tog.
Man kan ødelægge togspor med sprængstof-
-men man gør større skade, hvis man får ram på toget.
Så skal man have en trykafbryder. Den udviklede MD1.
Invasionen var en succes, og krigen nærmede sig sin afslutning.
MD1's fremtid så tryg ud. Minerne, bomberne og panserværnsvåben-
-var blevet brugt i mange aktioner og utallige slag.
Men dens undergang var nær.
MD1's havde nydt godt af Churchills støtte.
De undgik bureaukratiet og fik våbnene af sted i en fart.
Men Churchills protektion var et tveægget sværd.
MD1 irriterede folk i det militære bureaukrati.
De var afhængige af hans støtte for at kunne eksistere.
Kort efter at nazisterne overgav sig d. 8. april 1945-
-tabte Churchill det britiske valg.
Det er en katastrofe for MD1. De har mistet deres beskytter.
Da Japan overgav sig d. 15. august-
-standsede den militære produktion i Storbritannien.
Krigen var forbi, og dermed forsvandt MD1's eksistensgrundlag.
Churchill var borte, og MD1 endte i skudlinjen.
Det militære bureaukrati har måttet tolerere galskab.
De kan nu afvikle MD1.
Den 1. november 1945 overtog forsyningsministeriet enheden.
De begyndte at fyre de ansatte.
Millis Jefferis forblev i hæren.
Han endte med at lede en skole for militært ingeniørarbejde.
Macrae vendte tilbage til det civile liv og arbejdede i energisektoren.
Jeg tror, Macrae var knust. Han kæmpede for at bevare enheden.
Han opbyggede en fin organisation, der så blev taget fra ham.
Hvad værre er-
-at MD1 blev slettet fra krigens officielle historie-
-fordi bureaukratiet var misundeligt på Churchills særbehandling.
Selv ideen om at lave et museum om MD1 bliver afvist.
De vil intet have med det at gøre.
Churchills afgang satte en stopper-
-for en skjult del af britisk militærhistorie.
Men det var hans uortodokse stil-
-der gjorde, at MD1 blev en succes i sin korte levetid.
MD1 repræsenterer Churchills personlighed.
Galningen, der vil prøve alt.
Det at tænke anderledes.
Churchills egen indstilling-
-gav fritænkere mulighed for at stige til tops.
Så længe de leverede, og det virkede-
-var Churchill altid åben.
Churchills samling af genier, regelbrydere og fornyere-
-var med til at beskytte Storbritannien i den mørkeste sund-
-og hjalp landet til at vinde sejren.
Danske tekster: www.btistudios.com