МОМИЧЕТО ОТ ВЛАКА
Translation ZALMEN BEHAR
Жана?
Ела да видиш.
"Адвокатска кантора търси, двуезична секретарка за дългосрочен договор.
"Добри говорими и писмени езикови умения...
"Минимално пет години опит, и с диплома по специалността.
"Изпращане на мотивационно писмо,
"автобиография и снимка на Жудит Блайщайн."
Блайщайн. Името ми звучи познато.
Защо ми показваш това?
Мамо, нямам никакъв шанс.
Да, с подобно пораженческо поведение.
Ще се опитам, ако настояваш, но нямам много шансове.
Твоите мотивационни писма не вършат работа.
Какво искаш да кажеш?
Не знам, но...
Директна съм, да не пиша роман.
Не.
Нека този път, аз да го напиша.
ОБСТОЯТЕЛСТВАТА
Добре ли си? - Да. Ами тази брада?
За промяна. Ето, за теб. - Благодаря.
Здравей, как си?
Добре ли пътува? - Страхотно. А ти как си?
Справихте ли се без мен?
Даже дишам по-добре.
Разбирам.
Ти изглеждаш подмладен.
Моята тайна рецепта. Оставям Жудит да върши цялата работа.
Затова ли изглежда изтощена въпреки че вдига пара.
По-добре да си тръгвам, семейството няма нужда от мен.
Не, мамо, остани с нас.
Няма да ходи никъде.
Запазих маса в "Сардения". Става ли?
Бях забравил каква досада е бившата ми жена.
Добре ли си?
Удари ли се?
Не, уплаших се да не съм повредил камерата.
Знаеш, че умората от часовата разлика дава отражение.
Бъди мил с баща ти, нали?
Да, работи.
Хубава квартирка за теб сам.
Малко ти е мъничка вероятно.
Това беше къща от 19-ти век, която напълно реновирах.
Сега колекционер ли си?
Между другото. Опитвам се да се радвам на живота.
Изненадвам се.
Не съм мислил, че мога да бъде щастлив, но както виждаш...
Да. Виждам.
Със сигурност виждам.
Какво мислиш?
Хайде, бъди откровен.
Не знам, съвсем ново е.
И не е завършено.
Мама го намира за студено и грозно.
Изглежда й тъжно.
Дядо ти винаги е мечтал за такъв дом. Това е неговия вкус.
Няма да спя тук. Смърди на боя.
Отивам си вкъщи.
И аз какво да правя? - Каквото искаш.
Натан, баща ти дойде от Китай да прекара ваканцията с теб.
Не сте се виждали отдавна, не бъди такъв.
Значи искаш да ме заведеш до Венеция?
Да, бих искал много.
Ще платя за пътуването.
На, аз ще платя, ако нямаш против. Това е моят подарък.
Писна ми от подаръци.
Не пипай това, чупливо е. - Искам да се прибера у дома.
Натан, оставаш с мен!
Мога ли да ви помогна?
Просто гледам. - Разбира се.
Колко струва куфара? - 50.
За 30 става ли? - Не, няма начин.
50. Цената е 50.
Харесва ли ти този куфар?
Твърде скъп е, 50 евро.
Чакай...
50 евро за това? - Да.
Но дори не е копие на марков. - Но цената е 50 евро.
Виж, дори не струва и 15.
Цената е 50 евро.
А комплекта от 3? Тези 3, колко?
Тези три? - Да, 3-те.
Трите ще ти струват 90.
Така устройва ли те?
Разделено на три, прави 30. - Точно така.
Ето...
Благодаря. - Това са 30.
Чакайте. Остават още 60. Дължите още 60.
Няма да взимам другите. - Но един е 50 евро.
Тогава два са 100? - Да.
И тези 30 дето ти дадох, стават 130. - Точно така.
Но ти ми каза 90? - Точно така.
Значи си на печалба. Мога да смятам.
Хайде.
Благодаря.
Чакай...
Благодаря.
Аз съм Франк, а вие? - Жана.
Как го направихте това с куфара? Вие го измамихте.
Измамил съм го? Не преувеличавайте!
Това е дръзко.
Вие ми дадохте кураж.
Сега може да заминете на пътешествие.
Да, в Италия.
Отивам всяко лято за ваканцията.
И какво ще правим този следобед?
За вас, не знам, но аз съм заета.
Тази вечер? - Също не мога.
Тогава кога?
Слушай, Франк. Благодаря за сделката, но за останалото не.
Усмихни се, има куп по-хубави момичета.
Аз ще преценя това.
Не харесвам свалячите.
Не свалям момичета.
Това е нещо друго.
Любов от пръв поглед? - И защо не?
Ще трябват доказателства.
Ще го докажа.
Ето...
Дължа ви ги.
Не, задръж ги.
По-добре ми дайте телефонния си номер.
Или вашият имейл, или и двете.
Цял ден ходих на интервюта из Париж.
Метро, влакове, направо съм скапана.
Ченгетата правеха проверки на гарата.
Носеше ли си документите? - Разбира се.
Какъв е този куфар? - 30 евро. За ваканцията.
Тази година, забрави за ваканция.
Обадиха се от банката. Със 130 евро си на червено.
Не се притеснявай, ще си намеря работа.
Как е кракът ти?
Когато си сложа обувките, боли.
Не е ли сладка?
И яде като за четирима.
Дай ми пюрето с банани и ягоди.
Не, не й изяждай десерта.
По ми харесват тези с шоколад.
Нейният баща идва.
Липсва й мама.
Ще я заведа бързо вкъщи.
Да, уморена е. - Благодаря ви.
Иди да си играеш.
Една вечер както обикновено,
Давид Ротман се прибира от работа.
Когато слиза от влака, усеща удар по главата.
Четири или пет младежа започнаха да удрят,
без да бъдат провокирани, без причина.
Попитах ги защо.
Казаха: "Не обичаме евреите.
"Ти си мръсен евреин. Нямаш място тук!"
Шокиран, Давид избягал с контузии
и 4 дни загуба на трудоспособност.
От 541 антисемитски актове
регистрирани през 2006 г.,
физическите нападения са се увеличили най-много.
Над 45% общо за тази година.
младите са най-изложени на риск.
В училище,
никога не би ми хрумнало,
че един ден биха ме малтретирали, защото съм евреин,
въпреки че ситуацията в Близкия изток не е била по-проста спрямо днес.
По-добре защитени религиозните училища са атакувани по-малко.
Но еврейската общност се чувства уязвима,
откакто Илан Халими беше отвлечен и пребит до смърт миналата година.
Нека напомня един важен исторически момент...
Това е Блайщайн, адвокатът. Виж!
Кой адвокат?
Онзи с офертата за работа в Интернет.
Той не се е променил много.
Откъде го познаваш?
Тогава той не беше плешив
и не носеше очила.
Той беше едва на 25.
На колко години бях аз?
Ти не беше родена. Той служеше в армията в Баден-Баден.
Баща ти беше командир.
...да порицаем дългогодишната европейска традиция на антисемитизъм.
По това време той си падаше по мен.
А ти? - Обичах баща ти.
...това е благодатна почва за нови форми на антисемитизъм.
Госпожице Фабр...
Ами...
Много е неясно. Твърде неясно.
Няма препоръки от предишни работодатели.
Имах такива препоръки. - Къде са?
Изпратих ги с друга автобиография и забравих да си направя копия.
Или да си запазите оригиналите.
За вашият престой в чужбина, няма ли дати?
Ще ви ги изпратя по имейл, когато се прибера.
Говорите ли английски? - Разбирам малко.
За да отговарям по телефона, например.
Вече си имаме рецепционистка.
Не виждам какви точно са вашите умения.
Мога да върша всичко каквото е нужно.
Извинете ме.
Да?
Какво има, мамо?
Не мога да говоря сега, заета съм. Какво?
Благодаря. Не започвай отново.
Да, определено.
Разбира се, че ще празнуваме неговата Бар Мицва.
Ще ти се обадя довечера, става ли?
В 20:00ч. Това е 21:00ч. при теб.
Добре, мамо.
Целувки.
На снимката вашият син ли е?
Да, защо? - Прилича на вас.
Да се върнем към вашата автобиография...
Има много правописни грешки.
Това са просто печатни грешки.
Както и да е, предпочитам да говоря с хората...
...както го правим сега.
Политиката интересува ли ви?
Не особено.
Наистина ли? Мислех, че е така.
Споменавате антисемитизма във вашето мотивационно писмо.
Там, правописа е наред.
Стилът е различен.
Мога ли да видя г-н Блайщайн?
За съжаление, не.
Той е на среща.
Аз съм дъщеря на командир Фабр.
Родителите ми бяха негови приятели.
Трябваше да кажеш по-рано.
Провалих интервюто си, нали?
Бих искала да съм полезна. Ако ме наемете...
Ще работя извънредни часове, ще работя усилено...
Наистина имам нужда от тази работа.
За мен е удоволствие да се запознаем.
Спомням си, родителите ви от армията.
Как е баща ви?
Беше убит по време на мисия.
Не знаех. Съжалявам.
Беше публикувано в "Пари мач".
Как се случи това?
В Афганистан...
...в коридор за хуманитарна помощ.
Бях на 5. Нямам спомен за това.
Разбира се. - Само снимки.
Баща ми... нямаше страх от нищо.
Не се спираше пред опасност.
Имаш уговорена среща.
Да, вярно.
Жудит ще се погрижи за вас.
Моите най-добри пожелания към майка ви.
Да ви придружа ли?
Не се притеснявайте,
ще се свържем много скоро.
Довиждане.
Искаш ли да видиш нейната автобиография?
Как можеш да работиш на този шум?
Не ме притеснява,
но ако искаш да поговорим...
Помниш ли ме?
- Разбира се.
Неделя е твърде далеч.
Не бъди нетърпелив.
Искам да те видя отново.
Къде? Кога?
Също като последния път.
Добре ли е всичко?
Какво е всичко?
Ти си.
Каза, че имаш рожден ден скоро.
Нямам идея какво да ти подаря.
Визитки.
Визитки? - Да, релефни.
Да, ако имаш какво да сложиш на тях.
Какво ще сложиш? Твоята професия?
Моята професия, не. Нищо, само аз.
Моето име.
С какво се занимаваш? Искам да кажа, твоята работа?
Секретарка.
Къде?
В една адвокатска кантора, Блайщайн.
Точно до парка "Монсо".
Когато се срещаме, не може ли да спя у вас?
Не искам да налагам на майка ми, присъствието на момче.
Бих искал да се запозная с нея.
За какво?
Ето така.
Добре ли се разбирате?
Повече от добре. Неразделни сме.
Да.
Странно ли ти се струва?
Малко.
Да вървим.
Там ми харесваше.
Там ми се приискваше много да те целуна.
Влизай.
Извинявай...
Исках да видя къде живее Франк. Нямах представа, че...
Винаги сме по двама в стая. Жана... Том...
Чувствай се като у дома си. Тук споделяме всичко.
Дори момичетата.
Събличай се.
Събличай се!
Идиоти.
Тя се върза!
Каква физиономия направи... - Оставям ви.
До скоро, Том. - Как се хванах, а?
Том студент ли е?
Борец, като мен. Потенциален шампион.
Колко много снимки.
Това са мачовете, които спечелих.
Кога отиваш в Италия?
Няма да ходя.
Как така?
Дадох пари на заем на моя приятелка и тя не може да ми ги върне.
Така че оставам в Париж през цялото лято.
Трябват ли ти пари?
Да.
Да, но малко или много?
Просто да.
Значи това е тя? - Мариус... Жана.
Ти беше прав, тя е хубавица.
Благодаря за комплимента.
Хайде, ще ви покажа.
Ще минем отзад.
Хайде.
Има код, 21 BA 3.
Това е офиса.
Това е жилищната част, където ще спите.
Каква е работата?
Ще сте пазачи.
По време на инвентаризацията и затварянето през лятото.
Някакви други въпроси?
Хайде, хлапе.
Ще ти оставя и колата. Вратата се отваря оттук.
Виждаш ли?
Купи си прилични дрехи.
Направи покупки и се настанете.
Трябва ми обикновена двойка...
да не предизвика подозрения в квартала.
Щом изглеждаме подходящи, ти си шефът.
Добре, добре сте.
Вземи. - Благодаря.
Виж, имаме аванс.
Франк! - Идвам.
Отиди да погледнеш горе.
Веднага се връщам.
Виж, просто е.
Тук са "чистите" неща...
Тук са "заредените" неща...
Всичко това? - Да.
Запомни всичко. Не пиши нищо на хартия.
И така, тръгвам.
Надявам се да те направи щастлив.
Франк не е просто някой.
Може да стане олимпийски шампион някой ден.
И ще е хубаво да спечеля малко пари.
Хубава рокля. Цветовете ти отиват.
Защо сменяш темата?
Притеснява ли те новата ми работа?
Да си пазачка, честно казано...
Ти си квалифицирана за секретарка.
Нямаше вече друго място.
Ще се обадя Блайщайн, да настоявам...
Какво му пука на Блайщайн. Той е забравил.
Нали видях.
Остави на мен. Поне ще опитам.
Наглеждай децата...
Искам да ти покажа нещо, което намерих.
Знаеш, че не изхвърлям нищо.
Слушай какво ми бе писал Блайщайн.
"Скъпа Луиза, утре напускам армията.
"Уважавам съпруга ти,
"но не си създадена за това.
"Не съм точно принца, но ти предлагам нов живот.
"Преди 100 години, щях да те отвлека. Сега не се прави така."
И ме помоли да се срещна с него.
Отиде ли? - Не.
Кой каза? Кой?
Свържи ме.
Да, аз съм.
Не се извинявай, радвам се, че се обади.
Много се радвам.
Да се срещнем?
Тази седмица е трудно.
Чакай, нека да проверя.
Следващата седмица е по-добре. Какво ще кажеш за 25-ти?
За 18:00ч.? Имам билети за концерт.
В "Сент Есташ" ако искаш. Ако си свободна...
Синът ми се отказа.
Да, имам син.
Шумът ли? Минава влакът наблизо.
Да прави страхотен шум.
Да, живея в предградията, ще ти разкажа като се видим.
Четвъртък 25-ти, нали.
Довиждане, Самуел.
Господа...
Поздравете се. Съдиите? Хронометър?
Доста е грубичко.
Нашето мото е: "В училището на живота се пребори".
Да, наистина. - Напълно.
Ще ни донесете ли още една? - Не пихме ли достатъчно?
Тогава десерт? - Не и за мен, благодаря.
В нашето семейство не сме по сладкото.
Чакай. Искам един Арманяк, пура.
...и 3 кафета с малко шоколадови бонбони.
Нямаме шоколади, но имаме ориенталски десерти.
Звучи добре.
На мен ли се смеете?
Не, Франк, но...
Просто се забавляваме.
Франк обича да се прави на клоун.
Но не съм клоуна на никого.
Шегувам се.
Каза, че не ти харесва сладкото.
Лъжкиня!
Това е само една малка безобидна лъжа.
Който лъже на дребно, лъже и на едро.
Говориш ли понякога и сериозно?
Искате да съм сериозен?
Жана и аз ще се женим.
Можеше да ме попиташ първо.
Исках майка ти да присъства.
Мисля, че всички сме малко пияни...
Знаете ли...
Шампион по борба... Доста добра партия съм.
Няма да си цял живот на ринга, все пак.
Ринга е при бокса. - Добре, на тепиха.
Учител по физическа подготовка, иска да е след това.
Скапано ли ви изглежда?
Виж, Франк, не зависи от мен, нали?
Това зависи от Жана. Това си е неин живот.
Точно това се надявах да кажете.
Виждаш ли, Жана? Ти решаваш.
Благодаря. Извинете ме.
Веднага се връщам.
Той настоява да плати сметката.
Той е...
...доста директен.
Да, това ми харесва.
Граничещо с агресивност.
Той знае какво иска.
Да, може да се каже.
Жадна ли си? - Не, благодаря, добре съм.
Това е първият път, когато живея с някого.
Аз също.
В Лион, със семейството си ли живя?
Аз нямам семейство.
Всъщност, родители. Брат ми ме отгледа.
Минах от неговите приятели на моите приятели в Академията.
А момичета по пътя?
Момичета? Разбира се, но само за секс.
Брат ти все още ли е в Лион?
Забърка се в проблеми.
Остават му още 2 месеца.
Често ли му се случва?
Какво?
Да попада в затвора.
Не искам да говоря за това.
Не може ли да правим по-хубави неща?
Какво правиш тук?
Нищо, просто гледам.
Мислех, че си ме напуснала.
Какви ги говориш!
Отегчаваш ли се с мен?
Ти луд ли си? Какво приказваш?
Подлудяваш ме.
Добре ли си? - Здравей, палавнико.
Отиди да си изсушиш косата.
Вземи, прегледах всичко.
Подчертах пасажите.
Не мога да го прочета по телевизията, хората ще се отегчат.
Мисля, че е съществено, но ти решаваш.
Опитай да избягваш да дебатираш за травмата от Холокоста.
Това ни прави безчувствени към страданието на другите.
Това е капана.
Отиди да се пооправиш, трябва да говоря с дядо ти.
Няма да кажа това, никой няма да го приеме.
Ти решаваш.
Това мога да кажа, все пак.
Говори ли с Алекс?
Не е подходящ момента, ще се разстрои.
За Бар Мицва е твоя идея. Поеми отговорност.
Винаги поемам моята отговорност.
Какво семейство! Не мога да повярвам.
Това е твоето семейство, Жудит.
Не, не казвай това.
Беше. Беше моето семейство.
За щастие, вече не.
Търся Мариус. - Мариус?
Не е тук.
Ще се върне след седмица.
Кой си ти?
Аз съм пазачът.
Мариус не ти ли каза да ме очакваш?
Не, не ми каза. Съжалявам.
Глупости! Тук съм, за да взема един пакет.
Мариус си е добре тук...
Няма ли да ги преброиш?
Вижда се, че си нов, а? - Не съм запознат.
Ще ти обясня тогава.
Имам уговорка с Мариус, 1 грам е 60 евро. Взимам 10 грама, 600 евро.
Можеш да провериш.
Не мога да ти позволя това. Върни се, когато той е тук.
Разбира се, след една седмица.
Много си забавен!
Имам среща с един човек в 19:30ч.
След 40 минути.
Кажи ми, какво да правя?
Каквото искаш. - Не, не. Работя за един човек.
И ме чакат в градчето Роаси. Знаеш ли го?
Разбира се, в близост до летището. - Точно така. Но наркоманите...
Твоите наркомани не са моя работа.
Върни се при колата си и ме остави да си върша работата.
Добре, разбра ли?
Сумите, който ви даваше Мариус Гедри не ви ли изненадваха?
1200 евро не ви ли изглеждат доста?
1200 евро, за да стойте в магазина му?
И ви плаща на ръка?
Мариус не е от хората, които дават фишове за заплати.
Ти и гаджето ти пазехте стоката, не задаваше ли въпроси?
Разбира се, че задавах въпроси,
но имах доверие Франк.
Ходите ли двамата на екскурзия в Холандия?
Не, защо питате?
Дрогата намерена в магазина идва от Ротердам.
Гедри доставяше във всеки квартал в източен Париж.
Научи се да си отваряш очите.
Последвайте ме, моля.
Кажи ми, ако познаеш някое лице. Ела тук.
Не познавам някой от тези типове.
Опитай се, моля те? - Вие опитвате ли?
Не съм спала цяла нощ, от един участък в друг...
Понижи тона!
Ела, искам да чуеш нещо.
Обадих се оня ден, никой не отговори.
Бях тук цял ден.
Защо остави телефона да звъни?
Казах ти, че имам нужда от дискретна двойка.
Приятелката ти знае ли?
Не, не искам да я намесвам в това.
Очевидно, знаете повече от мен.
Този запис те спаси да не бъдеш арестувана.
Кой ще е големият кораб?
Може да е този. - Не, този!
Този? Добре, това е големият кораб.
Вятъра духа, морето бушува.
Да направим още по-голяма вълна.
Седни.
Гледах те по телевизията.
Да, канят ме често.
Харесва им да показват трудолюбивото бедно дете,
станало известен адвокат,
благодарение на френската образователна система.
Извинявай, нямах време да обядвам.
Извинете ме. Да ви донеса ли нещо?
Чай, моля.
Така че, как си?
Как се справям? Знаем ли?
Не отговори никога на писмото ми. Това беше лудост от мен.
Всичко това бяха детинщини.
Чаках те при "Сент Есташ".
В последния момент, не се осмелих.
Самуел, съжалявам, че те безпокоя.
Това не е в моя стил, но нямам избор.
Помниш ли дъщеря ми? Видя я тук.
Тя живее с...
човек, арестуван като част от трафика с наркотици.
Той е в болница.
Ето защо, се сетих за теб...
Мислех, че може би ще...
Искам да кажа, адвокати... Освен теб, не познавам нито един.
Знаеш ли, Луиза... това не е точно моята област.
Може би ще направиш изключение,
за доброто старо време.
По дяволите, не съм добра в това.
Не мога да те подкупя с миналото.
Този престъпник, момчето, кой е адвокатът му?
Няма.
Само служебния защитник. Не може да си го позволи, затънал е.
Срам ме е да поискам, но се нуждае от помощ.
Но не искам да ти дам фалшиви надежди.
И дъщеря ти?
Тя се върна да живее при мен.
Ще ми трябва името на момчето и служебният защитник.
Винаги ли си пушила? Не бях забелязал.
Един приятел пуши като комин.
Той ме зарази.
Приятел или любовник? - И двете.
Надявам се не съм недискретен.
Ни най-малко, Нямам скрупули да говоря за това.
Никога ли не си искала да се омъжиш отново?
Не.
Без ангажименти, се чувствам по-силна.
По-свободна, разбираш ли?
"Да се официализира" звучи толкова ужасно.
Приятелят ми искаше да напусне жена си.
Казах не, твърде много проблеми.
Предпочетох да е нещо скрито, само аз и той.
И дори сега, така ми харесва.
Бих искала да видя Франк Герен.
Вашата лична карта, моля?
Оставете чантата си тук. Ще я пазя.
Вдигнете ръцете, моля.
Може да влезете.
Ако нямаш какво да кажеш, да не беше идвала.
Знаеше ли за наркотиците?
Разбира се, че знаех.
Поех риска заради теб.
За мен?
Да, за да мога да живея с теб.
Сгреших, че се обвързах с някой.
Аз също те обичам. - Стига.
Лъжата ти е втора природа.
Защо казваш това?
Не работиш в адвокатска кантора.
Парка "Монсо", преструвките, че имаш класа...
Това е пълна лъжа.
Какво искаше? Да ме впечатлиш?
Ти си празноглавка.
Ще ме затворят за 10 години.
Дано никога не бях те срещал.
Махай се. Няма смисъл да оставаш.
Махай се!
Госпожице! Чантата ви.
Бях в болницата.
Той по-добре ли е? - Да.
Направил е всичко, за да съм щастлива.
Видях се с Блайщайн.
Той ще му намери адвокат.
Не искам никой да се меси.
Знам какво трябва да направя. - Аз също.
Не се меси в живота ми вече.
Изтреблението на евреите ще бъде направено,
това е дребна работа.
След това всички идват,
80 милиона храбри германци, всеки със своя добър евреин, казва:
"Всички евреи са прасета, но моят е добър евреин."
Но ние знаем какво е да видиш 100 трупа в редица,
500 лежат тук, 1000 лежат там...
И...
като продължим напред,
без да губим почтеност,
това ни направи силни.
Това е славна страница в нашата история,
която трябва да остане тайна завинаги.
Казвам се Жана Фабр,
родена на 18 февруари 1987г.
в Германия, в Баден-Баден.
Хванах влака тази сутрин в 6:30 ч.
Качих се на гарата в Шантили и останах права до вратата.
Като стигнахме спирката Дранси
няколко младежа на възраст 16-17 слезнаха от по-горното ниво.
Какво е това на бузата ви? Да не сте били?
Сигурна ли сте, че сте добре? Мога ли да помогна?
Оставете ме на мира.
Има една аптека наблизо.
Оставете ме на мира, моля?
Както кажете.
Някои от тях бяха черни, другите европейски тип.
Не обръщах внимание докато не ме блъснаха.
Взеха ми чантата, ровиха и намериха,
визитна картичка на адвокат, когото познавам, Самуел Блайщайн.
Тогава казаха...
"Тя има еврейски адвокат. Евреите защитават евреите!"
Един ме хвана за ръката, и извади нож.
Само си спомням, че ръката му беше черна.
Бутна ме толкова бързо. Само видях цвета на кожата му.
Онзи с ножа, ми нарани ръцете, шията и лицето.
Друг вдигна роклята ми,
извади маркер и нарисува свастики върху стомаха ми.
Извиках, за да ме оставят на мира.
Никой не стана да ме защити.
ПОСЛЕДИЦИТЕ
Добро утро. Алекс Блайщайн, моля.
Не те очаквах толкова рано.
Мразя места като това.
Аз ги обожавам.
Радвам се, да живея в хотел.
Разбрах, че съм създаден за това.
Това е моята съдба.
Алекс, ти не си в Париж за дълго.
Баща ти предлага къщата си. Не бъди параноик, приеми.
Не усложнявай поне веднъж. - Не съм сложен.
Харесва ми да съм сам и свободен.
Баща ми не може да понася моят начин на живот.
Или на мислене. Това е така. Винаги е било така.
Надявам се, връзката ми с Натан да бъде по-спокойна.
Спокойна? - Да, спокойна. Абсолютно.
За съжаление, това е невъзможно заради теб.
Ти си студена и опасна.
Не става въпрос за запазване на топлина, а за спазване на дистанция.
И най-вече, да не замесваме Натан във всичко това.
И така, какво правиш? Опитваш да го настроиш срещу мен.
Не иска да отиде до Венеция с теб. Не му допада идеята.
На теб не допада идеята, не извъртай нещата.
Не го карай да плаща за моите така наречени недостатъци.
Натан предпочита да остане с приятелите си.
Той няма нито един. Той е самотник. Аз бях същият.
Преди да стана идиот, който се бори с бившата си съпруга.
Само защото искам да заведа синът ми до Венеция,
за да може да цени красотата.
За да може да цени красотата? Звучиш като книга.
Ти си като баща си. И двамата имате високомерие.
Високомерие? Какво по дяволите е това?
Гордата илюзия, че може над всичко да доминирате.
Подобно на героите от древността.
Ето!
Високомерие...
И аз звуча като книга!
Винаги е по моя вина.
И ти, чиста като девствен сняг...
каквото и да правиш. - Какво искаш да кажеш?
Много добре знаеш какво имам предвид.
Отново ли ще ми говориш за любовниците ми?
Все още не мога да го преодолея.
Всички изпратени ми съобщения, да провериш къде съм, с кого...
Благодаря, че ми развали апетита.
Време е за моят билярд.
Чух, че си направил филм за живота ти в Пекин.
Искаш ли да го видиш? - Да.
Ела в стаята ми, тогава.
В твоята стая? Няма начин!
Имам си живот, и ти твоя, Алекс.
Няма да ти скоча. Още по-малко облечена така.
Честно казано, твоят нов облик не ти отива.
Изглеждаш по-стара. - Наистина ли? По-добре.
Така няма да се налага да те отблъсквам.
Най-добрата новина, която съм имала през годината.
Добре, ти печелиш.
Няма да ходя в провинцията.
Бар Мицвата ще е без мен.
Връщам се в леглото.
Трябва да дойдеш в провинцията.
Не можеш да пропуснеш Бар Мицвата на сина ти.
Виж, Жудит, съвсем просто е.
Ще направя това, което искаш.
Когато бях в Китай, не можех да спра да мисля за теб.
Мразех те толкова силно. - Аз също.
Кой може да е?
Ще се върна.
Добър ден. Полиция.
Жана Фабр тук ли живее? - Да, аз съм майка й.
Може ли да я видим?
Тя не се прибра вчера и не си вдига мобилния телефон.
И ние опитахме също.
Може ли да ни се обади? Ето визитката ми.
Нещо не е наред ли? Тя е подала жалба вчера.
6 момчета са я нападнали.
Не се притеснявайте. Нападнали са я, но тя има само драскотини.
Може ли вашите документи, моля?
Днес няма ли ги децата?
Не, днес не работя, теб чаках.
Къде беше? Какво се е случило?
Спах в хотел. Имах спестени пари, изхарчих ги.
Имах нужда да остана сама.
Полицията ми разказа. Ще извикам доктор...
Не е необходимо.
След моята жалба, лекарят ме прегледа.
Повърхностно е.
Как така, повърхностно?
Така казаха в болницата. Виж.
Мамо, всичко свърши вече.
Докторът каза, че трябва да забравя.
Да забравиш?
...антисемитско нападение във влака.
Една жена била нападната от 6 мъже
с ножове, били я помислили за еврейка.
След като я нападнали,
нарисували свастики по корема й.
Орелия Гиймен с подробностите...
Беше пиков час на влака, линия Д.
На гара "Лувъра", 6 мъже с ножове
се качват и нападат млада жена,
разкъсват дрехите й, подрязват й косата
и нарисуват 3 свастики по корема й.
Малодушие е не само за извършителите,
но и свидетелите, който са гледали случващото се.
Пострадалата, която не е еврейка,
е подала оплакване в полицията,
но не могла да идентифицира нападателите.
Те избягали в посока Сарсел
и все още се издирват.
Беше по телевизионните новини. Това е сериозно.
По телевизията? По дяволите.
Не мислех, че...
Защо са помислили, че си еврейка?
Заради името Блайщайн. Откриха неговата визитка в чантата ми.
Така започна всичко.
Да, Самуел, споменала е името ти.
Сигурна съм, че си е измислила всичко.
Тя често ли лъже?
Но това е сериозно нещо.
Луиза, като адвокат...
имам задължение спрямо съвестта.
Трябва да уведомиш полицията за съмненията си.
Полицията, даваш ли си сметка? Тя ми е единствената дъщеря.
Успокой се. Не отговаряй на телефона.
Ще има голям медиен интерес.
Ела в провинцията.
Ще бъдем на спокойствие.
Доведи я, ще говоря с нея. Ще опитам да изясня това.
Имам по-голям шанс от теб да го направя.
Майките са слепи, тревожат се твърде много.
Това бе последното нещо, което направиха преди да слязат.
Отрязаха ми кичур от косата и казаха: "За спомен".
Защо не ми го каза веднага? - Така.
Те казаха: "Мълчи, знаем къде живееш."
Наистина ли искаш да прочетеш вестниците?
Аз предпочитам да не знам нищо.
Да се натрапвам на семейството ти така...
Толкова се смущавам.
Не ставай глупава. Дай ми чантата си.
Чух по радиото последните новини.
Това е истински скандал.
Лигата за човешки права... Еврейските институции...
Съвета излезе с комюнике.
Петициите се умножават и журналистите са подивели.
Много се е размирисало.
Какво мислиш за това, Жана?
Ще намерят виновниците, това е ясно.
Това не е първото такова нападение.
Това е моят внук, Натан.
Аз съм чудовище, като дядо ми.
Агресивен отвътре, чаровен отвън.
Това е неговото виждане за шега.
Не обичам провинцията.
Лесно е да се каже като си имаш къща.
Съпругата ми избра къщата и се погрижи за всичко.
Защо лъжеш?
Казват, че за влакът, си измислила всичко.
Дори имаме басейн.
Не е нужно да ходим на почивка.
Бар Мицва идва от арамейски.
Това означава "Син на заповедта".
Тринадесет е решаваща възраст, когато ставаш мъж.
Най-накрая ще бъда отговорен за моите действия.
Тринадесет? Изглежда ми доста млад.
Това зависи от бащата.
По принцип, бащата има голяма роля.
Бащите трябвало да подготвят техните синове за церемонията,
като част от тяхното възпитание.
Какво? Какво е смешно?
Нищо. Моето възпитание, моята религия.
Кара ме да се смея.
Няма ли да ядеш, Жана?
За моята Бар Мицва, си пожелах едно нещо.
Какво беше твоето желание? Можеш да ни кажеш сега.
Да стана художник.
Да се издържам от моето изкуство.
Липсваше ти талант. Твоите картини бяха посредствени.
Не исках да се разочароваш.
Те бяха ужасни, признавам.
Изхвърлих ги. и промених посоката.
Отидох да уча в бизнес училище да се подчиня на татко.
Не трябваше да ми се подчиняваш.
Само себе си трябва да обвиняваш.
Прав си. Не мисля да се връщам в Пекин.
Не искам да приключа кариерата си като финансов анализатор.
На възрастта на Натан, всички смятаме, че сме герои, после се променя.
Постепенно те избутват настрана.
Трудно е да се устои. Нарича се "обществен натиск".
Не съм съгласна. Това е школата на примирението.
Не го приемам.
Надявам се Натан ще е способен да се разбунтува.
Не му казвай това, ще се възползва.
Достатъчно нахален е вече. - Това не е вярно.
Нахален ли съм, Жана?
Нямам представа, не те познавам.
Ще ти кажа кой съм.
Имам модерно и либерално възпитание,
но всъщност не съм свободен.
Трябва да отида до Венеция за да удовлетворя баща ми,
да празнувам Бар Мицва за да удовлетворя майка ми.
Единственото ми право е да си държа устата затворена.
В какво ни укоряваш точно?
В какво ви укорявам?
Вашите съпружески отношения, например. Скапани са.
Разведени един ден, отново заедно на следващия.
Не знаете какво искате, а другите поучавате.
Хайде млъкни! Отивай си в колибата!
Жана, искаш ли да дойдеш? - Ще остане с възрастните.
Мислиш, че си модерен, а си един старомоден евреин.
Или целуваш детето си или му викаш.
Не си говорила много тази вечер, Жана.
Слушах другите.
Нямаше какво да кажа.
Свързах се с Вътрешно Министерство.
Разследването е в застой.
Няма никакви свидетели.
Проверяват кадрите от камерите записани между 6-7 ч.
и нищо не намерили.
Персонала на гарата не са забелязали нищо необичайно.
Случило се около този час, нали?
Да, в 06:30 часа.
Никакви следи.
Не е ли малко странно? - Да, странно е.
Да отидем на риболов. Сега е сезона за раци.
Раците не са кашер.
Не мислех, че сте толкова религиозни.
Какво говориш! Аз съм агностик, син на комунисти.
Алекс е радикал атеист.
Жудит е единствената религиозна.
Отивам да си лягам.
Предпочитам да говорим за нападението.
Затова сме всички тук.
Бихме искали да знаем повече.
Вече знаете всичко.
Съжалявам, уморена съм. Трябва да поспя.
Тя е травмирана.
Нейният приятел беше намушкан. Отива в затвора.
Не й търси извинения.
Антисемитските актове във Франция са се повишили с 50%.
Това не е един в повече, а един по-малко.
Дискредитира истинските престъпления.
Насърчава ревизионизма.
Не искам да я оневинявам.
Да, защо си толкова враждебна към Луиза?
Не е нейна вината, тя се опитва да оправи нещата.
Мога да разбера лъжата.
Това е човешко действие, за да спечелиш нещо.
Но не виждам какво печели тя.
Не, майка й е.
Тя не е тук.
Ще й кажа.
Благодаря Ви много.
Беше от кабинета на Президента.
Жана има пълната му подкрепа. Това отиде твърде далеч!
Кабинета на Президента!
Докъде ще стигнем!
Нямаш уважение към нищо.
Нито към болката на една майка,
нито, че въвличат фамилното ни име в цялата тази лудост.
Нашето име не е свещено! Стига глупости.
Цялата работа е гротеска.
Президента на републиката, за Бога!
Трябва да контролира хората си, поне да проверят своята информация.
Същото важи и за медиите.
Спести си твоите левичарски истории.
Обществото е виновно, разбира се!
Не обществото е виновно, а държавата.
Станала е грешка и е стигнала до върха.
Избраха да го публикуват в медиите, без да имат съдебен случай.
Не е момичето, те са зад цялата тази врява.
Луиза, вътре ли си?
Добре ли си?
По-добре да си лягам.
Спалнята, накъде беше точно?
Оттук. Ще те придружа.
Имаш ли някакви хапчета за сън?
Никога не съм взимал. Мисля, че Алекс има. Това е неговия стил.
Кой е това?
Елена, жена ми.
Била е красива.
Беше балерина.
Балерина е хубава професия.
Как е могла Жана да го направи? Толкова се срамувам.
Срам, Луиза, не. Тази емоция не трябва да съществува.
За какво е майчината любов? За да стигнеш дотук?
Ти даваш, даваш...
Нямам какво повече да дам и ми се иска да я убия!
Насам! Акостирай!
Ти си луда да вземеш лодката в това време.
Искаш да се удавиш ли?
Не можеш да останеш така с мокри дрехи.
Свали ги. Няма да гледам.
Можеш да се обърнеш, не ми пука.
Внимавай!
Всичко е дървено, да не пламне.
Не се притеснявай, свикнал съм.
И с този дъжд, пожар няма да стане.
Често ли спиш тук? - Да.
Това е моята колиба.
Това е за празнуване на Сукот.
Какво е Сукот? - Празникът на колибите.
40-те години на скитане на евреите в пустинята.
Тук поне, никой не ми виси на главата.
Ела по-близо до огъня да се стоплиш.
Защо ме нарече лъжкиня в колата?
Погледни ме.
Можеш да видиш белезите. Не съм го измислила.
Виж.
Докосни.
Сега вярваш ли ми?
Бих искал да ти повярвам, наистина.
Но нещо не се връзва.
Как така, не се връзва?
Момчетата са претърсили чантата ти?
Да, и?
Открили са визитка с името "Блайщайн"?
Да, така се случи.
Съжалявам, не е моя вината.
Дядо ми винаги казва, че визитките са за идиоти.
Никога не си е отпечатвал.
Нямаше как да го знаеш.
Трябва да им кажеш истината.
Как си направи тези белези?
У дома, с нож.
Защо го направи?
Не знам.
Исках да бъда обичана, а се получи обратното.
Можеш да вдигаш шум, не спя.
Защо стана толкова рано?
Ще ме търсят.
Родителите ми спят поне до обяд.
Суха ли е роклята ти?
Добре е. Ще тръгвам.
Кураж!
Отиваш по грешен път.
Мини оттам.
Не бях сигурна.
Ще се погрижиш ли за лодката? Предпочитам да се върна пеша.
Щом искаш. Видя ли небето?
Ще бъде хубав ден.
Пускам го тихо за да не събудя майка ти.
Искаш ли кафе?
Да, моля. - Седни.
Майка ми обикновено е станала по това време.
Легнахме си късно. И тя взе едно приспивателно.
Тя е разтроена от всичко това.
Измислих всичко. Излъгах всички.
Вие го знаехте, нали?
Да, но не съм ченге.
Не исках да те насилвам. Трябваше да излезе от теб.
Сега се връщам...
Хайде, пиши:
"До всички, които излъгах
"и нараних с моите действия...
"Бих искала да кажа, че дълбоко съжалявам.
"Поднасям моите извинения на Президента на републиката...
"до всички полицаи и железопътния персонал,
"мобилизирани заради моите действия...
"И на всички хора,
"които изразиха своята подкрепа заради моята лъжа."
Жана дойде на себе си.
Искаш ли кафе? - Не, благодаря.
Всъщност, да.
Какво да направя сега?
Трябва да се върнем.
Благодаря ти за всичко, Самуел.
Не ми благодари, това е нищо.
Какво друго трябва да напиша?
Нищо. Просто го подпиши.
Първо трябва да се обадя на моя колега.
Имам пълна вяра в него като адвокат.
Благодаря ти, за... - Спри да ми благодариш.
Направих най-малкото, повярвай ми.
Почувствах се странно като те видях отново.
Да не подхранваме това.
Какво искаш да кажеш?
Без виртуална романтика.
Ти си доволен от живота си, нали?
Да. - Аз също.
С изключение на глупостите на Жана... - По-търпеливо с нея.
Това е само една измислица.
Всичкото суетене, без доказателство, просто изявление и няколко драскотини.
Това е недопустимо.
Ще дойда с теб в полицията.
Не, предпочитам да отида сама.
Сигурна ли си?
Да.
Свастиките са били на обратно. - Не само това.
Между Лувъра и Сарсел отнема 13 минути.
Влакът има три спирки. Това е невъзможно.
Хората се качват и слизат.
Щяха да съобщят.
Полицията потвърди новината пред медиите, невероятно е.
Министерството на правосъдието не призова за повишено внимание.
Сериозна грешка.
Претекст да обвинят подрастващите от предградията
и да изтъкнат малодушието на французите.
И най-вече когато нападателите са с африкански произход и от Магреба
се отразява на страха у хората.
Наблегни на това, не на нейната патология.
Ще се опитам.
Влез.
Махни всичките си дрехи и ми ги предай.
Дай ми сутиена също, ще го прибера.
Свали си бикините.
Вземи това одеяло. Можеш да се облечеш.
Вчера разкрихме съмнения за нападението от влака по линия Д.
Младата ищца бе поставена под стража този следобед.
Тя призна, че е измислила цялата история,
която предизвика вълна от възмущение.
Сандер дез Адре съобщава...
Зад тези стени, Жана е задържана.
Разпитана от служители,
призна, че всичко е измислено.
Ако я признаят за виновна, тя рискува 6 месеца затвор
и глоба в размер на 7500 евро
за докладване на лъжливи престъпни деяния.
Искам дъщеря ми да получи лечение и правдата да възтържествува.
Разбира се не е нормално, така да разтърси Франция.
Знаех, че тя е крехка.
Ще я види психиатър, но тя казва, че не е болна.
Тя казва, че не е болна.
Откъде е взела името, Блайщайн? Дали това е известният адвокат?
Някой неин приятел, измислено име от нея?
Не знам.
Жана прекара 48 часа в ареста.
Тя получи 4-месечна условна присъда
с 2 години пробация
и задължителна психиатрична терапия.
Взимам бележки по случая. Може би ще напиша книга за това.
Вече имам заглавието, "Историята на една лъжа".
Давахте ли си сметка, че лъже?
Очевидно. - Не ви ли притесняваше?
Не. Когато лъжеше, това я отвеждаше далеч...
Сякаш ми избягваше и това ме караше
повече да искам да я притежавам, да бъде моя.
По своя начин, Жана е бунтар.
Ако ви харесва, да.
Когато бяхме заедно, никога не сме се карали.
Никога не съм срещал такова покорно момиче.
Тя винаги казваше, да.
Бих бил щастлив да започна всичко отново. Всичко.
Да я прочета или да си измислям?
Искам да я прочетеш. - Добре.
"Имало едно време...
"едно малко момче,
"което не искало да се прибира вкъщи
"и искало да живее в гората."
Защо?
"Защото предпочитало
"да бъде с животните вместо с родителите си.
"Любимите му животни били птичките."
Харесват ли ти птичките?
Да. - Защо ти харесват птичките?
Защото живеят на дърветата
...и защото летят.
Искаш ли да летиш, а?
Предложения за работа
Скъпа Жана,
често мисля за теб и за нашата нощ в моята колиба.
Не ми позволи да те докосна, защото бях твърде млад, предполагам.
Пораствам и се надявам един ден
ще ми позволиш да те взема в ръцете си. Натан
Translation ZALMEN BEHAR