Există oameni între noi
înzestrați cu o memorie perfectă a tuturor vieților lor anterioare.
Aceștia se numesc Infiniți.
Printre Infiniți, două facțiuni s-au luptat pentru putere.
Pe de o parte sunt Credincioșii,
dedicați folosirii cunoștințelor lor
pentru protejarea și dezvoltarea tuturor oamenilor.
Împotriva lor sunt Nihiliștii,
care văd această putere ca pe un blestem.
Noi tehnologii au oferit Nihiliștilor
o oportunitate de a pune capăt întregii vieți pe Pământ.
Și cursa pentru controlul ei a început.
MEXICO CITY VIAȚA ANTERIOARĂ
Treadway, spune-mi că îl ai.
Da. Da, îl am. Îl am.
S-ar putea să întârzii puțin. Mă îndrept spre voi acum.
Recepționat.
Treadway, ești bine?
Nu-i putem lăsa să pună mâna pe Ou.
Nu pot să cred că Bathurst ar face asta.
Nu mai e omul pe care ni-l amintim.
Rahat.
Abel. O iau pe o scurtătură. Ne întâlnim pe autostradă.
Au blocat-o.
- Du-te la baza macaralei. - Treadway, ascultă.
Nu o lua pe acel pod.
Treadway? Treadway?
Abel, ascultă-mă.
Dacă nu reușesc, uită-te înăuntru.
Nu știu ce miracol crezi că o să înfăptuiești,
dar e un spațiu gol de 45 de metri în fața ta.
Ce vrea să facă?
Leona. Te rog.
Leona, trezește-te. Trezește-te.
Te voi găsi la Început.
Te iubesc.
Ați avut vreodată un vis atât de real încât ați crezut că este o amintire?
Vă uitați vreodată în oglindă și sunteți surprinși?
Ca și cum v-ați aștepta să vedeți fața altcuiva
uitându-se înapoi la voi.
Toți acești oameni merg undeva, fac ceva.
Dar cu ce scop?
Dacă aș ști răspunsul, lucrurile ar avea sens.
Ar avea logică.
NEW YORK - VIAȚA PREZENTĂ
Evan. Exact la țanc.
Mă bucur să te văd. Ce mai faci?
- Ai avut probleme să ajungi aici? - Nu. Nu, nicio problemă.
Bine.
Al treilea interviu săptămâna asta.
- Uite-l. - Domnilor.
Ce mai faceți?
- E o plăcere să vă întâlnesc. - Evan, încântat de cunoștință.
Vă mulțumesc pentru timpul vostru. Vă mulțumesc foarte mult.
- Aveți un loc minunat aici. - Mulțumesc.
- Pur și simplu superb. - Am câteva întrebări, dacă nu te superi.
Desigur.
Sunt câteva semne de întrebare în trecutul tău.
Recunosc asta.
Tu ești prima față pe care o văd oamenii
când intră în restaurantul meu.
Și vor fi întâmpinați de un zâmbet.
Am avut câteva probleme în trecut.
Ți-am făcut o verificare completă, dle McCauley.
Am vorbit cu câțiva din foștii tăi angajatori.
Și știi ce? Toți mi-au spus același lucru.
Aș vrea să aflu ce au avut de spus.
Au spus că ești grozav!
Au spus că ești deștept. E un tip deștept.
Un tip deștept, nu?
E bine. Presupun că sunt angajat. Când încep?
Spune-mi despre clientul pe care l-ai atacat.
A atacat o chelneriță.
Așa că i-ai rupt mâna.
Da. N-a fost cu intenție.
Scuză-mă, dar a apucat-o de fund.
L-am rugat politicos să plece.
A pus mâinile pe mine.
Nu s-a făcut nicio acuzație. Totul s-a rezolvat.
Deci ai ieșit dintr-un tur în Locanda și nu te-ai mai întors niciodată?
Am avut o problemă personală. Asta a fost acum șase ani.
Da, managerul tău mi-a spus că ai fost instituționalizat.
Două săptămâni.
Două săptămâni. Melanie, doar două săptămâni. Două săptămâni.
Lupta mea cu problemele mintale face parte din trecut.
N-am mai avut nici măcar un spasm ocular de atunci.
Cred că situația prin care am trecut m-a făcut mai puternic.
Și sunt 100% încrezător în abilitățile mele de a conduce.
Mulțumesc că ai venit azi, Evan.
Te rog. Știu cum arată.
Dar nu trebuie să-ți faci griji în legătură cu boala mea.
- Îți promit... - Ținem legătura, bine?
Nu, n-o să ții.
Pardon?
Cunosc un refuz când îl văd.
Dle McCauley, evident te descurci excelent cu înfruntarea conflictelor.
Habar n-ai.
Mulțumesc că ai venit.
Dar ai dreptate. Nu cred că te voi suna.
Crezi că îmi știi povestea
pentru că m-ai verificat și ai dat câteva telefoane?
Am știut-o pe a ta când ți-am strâns mâna bine hidratată.
Mulțumesc pentru timpul tău.
Înțeleg. Sincer.
Cine o să angajeze un schizofrenic cu o istorie de ieșiri violente
când există zeci de candidați cu dosare perfecte?
Dar ce mă sâcâie pe mine e faptul că dacă nu mă angajez, nu pot plăti chiria.
Curățatul acestui costum n-a fost gratuit.
Și în plus, trebuie să câștig ceva repede,
pentru că încep să rămân fără medicamente.
Și după ce se termină, începe spectacolul.
Sunt lucruri pe care pur și simplu știi să le faci?
Pe care nu ți le-a arătat niciodată nimeni?
Cumva fiecare pas din proces are logică.
Ca și cum ți-ai aminti.
Nu ai învăța.
Pe bune, chiar tu ai făcut chestia aia?
- Da. - La naiba.
Hei, Ronny. Ronny.
- Evan, omule. - Salut.
Exact cum ai cerut.
Oțel în stil Kimotsuki. Fabricat manual.
Unic.
Așa da.
Hattori Hanzo?
La naiba.
- Să fiu al naibii. - Frumos.
Dă-te de pe mine.
Să-l plătim pe acest om.
Te droghezi cu chestiile astea?
Nu. Clozapină. E un antipsihotic.
Ești plătit în pastile?
Even e pe rețeta lui Ronny.
Da. Doctorul Ronny.
De ce nu ți le cumperi de la Duane Reade?
Pentru că Evan nu vrea să discute cu psihiatrii o dată la 2 săptămâni.
Da. Evan nu-și poate permite 400 de dolari lunar pe ședință.
Hei. Wikipedia.
- Care e capitala "Brakina Fatso"? - Da.
Se pronunță "Burkina Faso." Ouagadougou.
Îmi dai pastilele, te rog?
La naiba. Am uitat pronunția.
Ai inventat aia.
La naiba!
Nu.
Tipul știe totul. E un ciudat.
Cum de știi atât de multe?
Sincer, aș fi vrut să știu. Mă scoate din minți.
Îmi dați pastilele, vă rog?
La naiba, fato. Îl mănânci din ochi pe flăcău.
Din ce e făcut praful de pușcă?
74% nitrat de potasiu, 13% cărbune.
- La naiba. - Impresionant.
Am spus ochii la mine.
Haide, Ronny.
Poftim, omule. 60 de pachete.
Sunt doar 55.
Pe bune?
Pe aproape.
Pe naiba. Trăiesc cu alea.
60.
Hei.
Vrei o sabie autentică, nu? Asta e.
Pliată de peste 70 de ori. Oțel tratat cu carbon.
Ia mâinile de pe mine.
Spune-i omului tău să învețe să numere.
Înțelegerea e pentru 60 de pachete.
Da? Ei bine, asta e tot ce avem.
Nu-ți place, te poți întoarce în Bellevue.
Ocupă-te de el.
Vreau să testez sabia asta.
Din ce e făcut praful de pușcă?
Întinde mâna.
Începe spectacolul.
Întinde mâna.
Ridică-te.
Pune brațul acolo. Gâtul sau brațul, iubire.
Tu alegi.
Hei, Ronny. Aia nu e o jucărie, omule.
Vezi-ți de treaba ta, Evan.
Hai, Ronny. Asta nu e amuzant.
Doamne! Degetele mele!
Cred că merge, nu, Ronny?
Mi-ai tăiat degetele, omule!
O să fii bine. Scumpo, pleacă acasă.
Ai luat-o razna.
Ești terminat. Ești un om mort.
Nu știu ce să zic, Ronny. Vorbești cu un tip
care cumpără antipsihotice de la tine.
Mă simt puțin cam instabil.
Poate că cel mai bun mod de a-mi suprima vocile din cap
este să ți-o tai pe a ta.
Crezi că m-ar ajuta?
Nu. Nu trageți. Nu trageți. E în regulă.
Suntem în regulă. Suntem în regulă, nu?
Hei, cretinule. Ia-mi pastilele. Acum.
Așa.
Ești nebun, omule.
Dacă aș fi fost nebun, v-aș fi spintecat cu mult timp în urmă.
Dă-mi pastilele.
Ascultă-mă, Ronny. Nu sunt nebun, bine?
Sunt doar neînțeles. Bine?
- Ajutor! - Leona!
NYPD l-a găsit pe Evan McCauley. O afacere cu droguri a degenerat.
Polițiștii au găsit o sabie asupra lui.
Sabia a fost creată printr-un proces
care n-a fost folosit din perioada Edo în Japonia.
Și?
Susține că el însuși a creat-o.
Alt broker transformat în fierar amator.
Puțin credincioaso. Vezi asta, Nora?
- Treadway? - Exact.
Dacă noi știm, Bathurst știe.
Ai grijă.
Mulțumesc, mamă.
Spuneți-ne când terminați, dle.
Pot să-mi primesc telefonul?
Ar trebui să primesc un apel telefonic.
Ești îmbrăcat prea bine ca să fii un detectiv NYPD, așa că...
probabil ești un doctor.
Nimic?
Nu mă recunoști?
Cred că ar trebui să mă simt rănit.
Îți amintești de... Siracuza?
Siracuza.
Asediul.
Al doilea război punic.
Unde ne-am întâlnit prima oară.
N-a fost la fel de palpitant ca primul război punic,
dar e greu să faci o continuare bună.
Mă dezamăgești.
Bun venit în club.
Observ...
că n-ai semnat-o.
Dar sincer...
cu o asemenea măiestrie...
nici nu era nevoie, nu?
Am făcut o sabie. E o crimă?
Evan McCauley.
Diagnosticat cu schizofrenie la 14 ani...
după ce ți-ai cioplit cuvintele "Privește înăuntru"
pe piept cu un tăietor de cutii.
Electroșocurile nu te-au ajutat.
Dar astea...
nu sunt rele, nu?
- Doctore, pot să... - Te rog.
La 16 ani ai încercat să te sinucizi într-un accident de mașină
în urma căruia ai rămas cu o placă de oțel în craniu.
Ți-ai petrecut restul vieții tale timpurii
între spitale psihiatrice și case adoptive.
I-am tăiat doar câteva degete.
Nu cred că va trebui să pledez că sunt nebun, nu, doctore?
Sunt curios.
"Privește înăuntru."
- De ce acele cuvinte? - De ce nu?
Care din aceste lucruri... îți aparține?
Poți să sari peste orice șaradă e asta...
pentru că nimic din toate astea nu îmi aparține.
N-ar trebui să ai arme aici.
Ce se petrece aici?
Dle ofițer.
Ce naiba se petrece aici?
I-al în mână.
Ce?
I-al în mână.
Paris.
1794.
Ultima masă cu contele d'Anjou.
Un Bordeaux.
O alegere bună pentru o ultimă masă.
A fost a ta?
Aș vrea să știu despre ce vorbești, dar nu știu ce să-ți spun...
Iisuse!
De fiecare dată când spui "Nu știu,"
o să apăs pe trăgaci.
- Îți aparțin? - Nu știu...
Ești nebun?
- Suntem într-o secție de poliție! - Camera e izolată fonic.
Nu vor auzi nici când o să-ți pun 250 de grame de plumb în creier.
- Îți aparține? - Da. Bine, da, e al meu, ești mulțumit?
Iisuse!
Minciunile... nu te vor ajuta.
Sunt doar un tip care a fost unde nu trebuia când nu trebuia, asta e tot.
Ultima șansă, Evan.
Îți... aparține?
Ăsta e Treadway pe care îl știu.
Un mic truc pe care l-am învățat de la tine.
Bună, prietene vechi.
Urcă!
- Ține-te bine. - Rahat!
Virează, virează!
La naiba!
Condu!
- Ține-te bine. - La nai...
Foc de acoperire!
Ce mai aștepți? Hai, să mergem!
- Ia-o pe partea cealaltă. - Ia volanul.
Da, sigur. Volan retractabil. Nicio problemă. Perfect normal.
- Mergi cu spatele. - Împușcă-l pe nenorocit.
Eliberați strada!
Trageți în șofer!
Iisuse!
Relaxează-te, e antiglonț.
Întoarce, acum!
Nu te opri.
- Pot să te întreb ceva? - Da, sigur.
Cine naiba ești?
Sunt Nora Brightman.
Bine, dar cine era tipul ăla?
Bathurst. Nu-l recunoști?
Nu, nu-l știu. Dar evident tu îl știi.
Îl cunoști de mult timp.
Nu l-am mai văzut niciodată pe acel om. Cred că mi-aș aminti.
Poate nu în viața asta.
Poate că ne-am întâlnit în al doilea război punic?
Sau poate în Revoluția Franceză. Datele nu sunt punctul meu forte.
- Îți amintești asta? - Nu, nu-mi amintesc Revoluția Franceză.
Mi-am dat seama. Înțeleg acum.
- Da? - Nimic nu e real.
E o criză psihotică.
O să mă trezesc undeva într-un spital, salivând,
- dependent de litiu. - E mai ușor de crezut
ca ideea că poate destinul are alte planuri cu tine?
Destinul? De unde vin eu, avem facturi și chirii de plătit.
- Nimeni n-are timp pentru destin. - Păcat.
Știu că ai căutat răspunsuri, Evan.
Dar nu ești nebun. N-ai fost niciodată.
Nu, nu sunt nebun, doar am halucinații.
Te trezești vreodată atras de locuri în care n-ai fost niciodată?
Vezi vreodată o poză și pur și simplu știi că ai fost acolo?
Știi lucruri pe care n-ar trebui să le știi?
Înveți lucruri rapid,
ca și cum ți-ai aminti abilități, nu le-ai învăța?
Am spus asta la zeci de psihiatri.
Am fost analizat în toate modurile posibile, de sute de ori.
Nu înseamnă nimic.
Visezi în alte limbi?
În asta constă schizofrenia. Oameni diferiți, același cap.
Dacă ar fi aceeași persoană, vieți diferite?
- Vorbești despre reîncarnare. - Da.
Poți făuri o sabie deoarece ai fost fierar.
Vorbești rusește pentru că ai fost rus.
Îmi pare rău că trebuie să-ți spun asta.
E o idee reconfortantă, un suflet ce se mișcă dintr-un corp în altul.
Dar de fapt e echivalentul spiritual al "mai mult noroc data viitoare." Bine?
Nimic mai mult, nimic mai puțin.
- Te simți în siguranță sub tot acel cinism? - Sincer, da.
- Și cum îți merge? - În imaginea de ansamblu?
În imaginea de ansamblu? Nu chiar așa de bine.
Dar sunt bine. Supraviețuiesc.
Viziunile pe care le-ai avut toată viața ta, Evan, nu sunt halucinații.
Sunt amintiri.
Deci vrei să spui că 100 de doctori s-au înșelat?
50 de medicamente nu și-au făcut efectul pentru că sunt un fierar rus reîncarnat?
Asta este real.
Eu sunt reală.
Da? N-am mai auzit de o reîncarnare ca asta.
Budiștii, Hinduiștii, Sikh.
Cred că fiecare viață începe cu o tabula rasa.
Răspunsurile pe care le-ai căutat toată viața...
tot ce trebuie să faci e să te urci în acel avion.
Știi ce mă întreb în acest moment?
Dacă cel mai nebunesc lucru pe care l-am auzit vreodată și povestea asta e ridicolă,
e de fapt primul lucru care a avut sens vreodată?
Nu trebuie să-mi hrănesc pisica, așa că... să mergem.
Continuă.
Au plecat de pe un aeroport privat.
A fost un zbor neînregistrat.
A ajuns repede acolo.
Prea repede.
Sabia nu intrase în sistem decât de câteva ore.
- Atunci au o bază aici în New York. - Vreau s-o găsiți.
Ne va conduce la Evan McCauley.
Și el ne va conduce la Ou.
Din nou.
Ne numim Infiniți.
Mai puțin de 500 de suflete pe întreg globul,
toți născuți cu abilitatea de a ne aminti toate viețile anterioare
și abilitățile învățate în fiecare dintre ele.
Există două facțiuni în rândul Infiniților:
Bathurst și Nihiliștii, care vor doar sfârșitul lumii,
și noi... Credincioșii.
Și ce anume credem?
Credem că darul nostru este o responsabilitate.
Că depinde de noi să lăsăm omenirea
- mai bună decât am găsit-o. - Da.
Cred că o să am nevoie de astea.
- Bună. - Bună.
Mulțumesc.
E cam departe de Arthur Avenue.
De fiecare dată sunt uimită.
Îl numim Sanctuarul.
Ăsta e locul unde îți vei recăpăta amintirile, Evan.
Vom ateriza în curând.
- Recunoști ceva? - Sunt sigur că mi-aș aminti așa ceva.
A fost un centru de cercetări științifice.
Antropologie și lingvistică.
Toți folosind ce am învățat.
Viață după viață, pentru progresul omenirii.
Și ce e acum?
Sediul taberei care pierde războiul.
Bathurst e un maestru al luptei.
Sute de vieți trăite.
Trebuie să fiți pregătit pentru orice.
El e prădătorul suprem al lumii noastre.
Din nou.
De ce se înclină?
Speră să fii Heinrich Treadway.
- Din nou! - Reîncarnat.
"Heinrich"?
Era un nume popular în anii '50.
Anii '50.
Grozavi pentru rock 'n' roll, dar cam aiurea pentru nume.
1750.
Ce anume știu de vă trebuie atât de mult?
De-asta ești aici, ca să aflăm.
- Asta e camera lui Treadway. - Mă întrebi sau îmi spui?
Probabil am dat-o în bară în ultima mea reîncarnare.
De ce ai spui asta?
Ai văzut unde locuiesc în viața asta?
Ăla e jurnalul lui Treadway din Himalaya.
Aia eram eu.
Când am fost Leona Warrick.
Și ăla era Treadway.
La două zile după ce a fost făcută acea fotografie,
Treadway mi-a salvat viața.
Ai luat acea carte cu un motiv.
Toate astea îmi spun ce a făcut el.
Nimic nu-mi spune cine a fost.
Aici putem studia orice, totul.
Spațiul timpul, istoria. Toate sunt relevante.
Nu pare cine știe ce.
Bun venit în laboratorul meu virtual.
- Mă numesc Garrick. - Bună.
Garrick se ocupă cu tehnologia și cercetarea.
Nu pare să fie ceva de capul lui.
La naiba, mă bucur să te văd din nou.
Și eu mă bucur să te cunosc.
Stai liniștit, totul e pe cale să devină mult mai ciudat.
Bine.
Să începem.
Urmează-mă.
Stai acolo, te rog.
Bine.
Ăla e tipul din secția de poliție.
Bathurst. El și Treadway au fost prieteni odată.
Cu zeci de vieți în urmă. Războaie, pace.
Au luptat împreună în unele din cele mai importante momente din istoria omenirii.
Apoi Bathurst și-a pierdut credința.
În ultimii 300 de ani a căutat o cale de scăpare.
Caută o cale să oprească reîncarnările.
Vrea ca totul să se termine.
De aceea a creat ăsta.
Oul, creat pentru a ucide toate ființele de pe Pământ.
Pare o măsură cam drastică.
Dacă nu mai există nimic viu,
nu mai are în ce se reîncarna.
Atacă sursa vieții, ADN-ul,
distrugând însăși esența existenței.
Fiecare plantă, fiecare animal, fiecare persoană.
Mamă!
Jordan!
Vin!
Ca și cum ai scoate un calculator din priză
când un program nu mai răspunde.
Doar că atunci când el scoate cablul ăsta din priză
șapte miliarde de oameni vor muri odată cu el.
Tot ce omoară accelerează procesul.
Doamne! La naiba, s-a simțit real!
Fără tine, niciunul dintre noi n-am fi azi aici.
Despre ce vorbești?
În ciclul anterior ai atacat laboratorul lui Bathurst,
ai furat Oul, i-ai ucis cercetătorul șef și pe toți cei care l-au ajutat,
lăsându-l fără o modalitate de a-l recrea.
Ai luat secretul locației Oului în mormânt cu tine.
Bathurst și-a petrecut toată această viață căutându-l.
Și pe zi ce trece, se apropie tot mai mult de găsirea lui.
De aceea te-a găsit în New York.
Deci urc în avion, îmi recuperați amintirile,
și salvez întreaga lume, nu? Asta e?
Cam asta e, nu?
Ți-am spus că o să devină ciudat.
Ce facem acum?
Dă-mi niște vești bune, Nora.
Bryan Porter. Treadway era un artizan al oțelului, așa-i?
Impecabil. Prietenii tăi din NYPD sigur au fost impresionați.
Din păcate, criptarea lor nu e chiar așa impecabilă.
Ne-a condus direct la tine.
Știi că avem metode mai ușoare ca să facem asta, nu?
Mai nou...
aproape întotdeauna nu înseamnă mai bine.
Vom afla locația lui Evan McCauley.
Vom descifra criptarea ta.
Dar aș considera o curtoazie profesională...
dacă...
ai accelera procesul.
Spune-ne unde este.
Bine.
Știu unde e.
Desigur că știu.
Știu exact unde este. Doar că...
Uneori...
Uneori am probleme...
cu memoria.
Memoria.
Îmi amintesc când adunai miere pe câmpurile de la Marathon.
Un alt memento al faptului că nimic nu rămâne la fel.
Vrei niște miere?
Știi ce e adevărata tortură?
Să te ascult pe tine?
Tortura adevărată nu e durerea fizică,
ci prostia umană.
Să fii înconjurat de ea, devorată de ea.
Viață după viață.
Oameni cu zâmbetele lor stupide!
Cu conversațiile lor care te scot din fire!
Cu nevoia lor de aprobare!
Cu încercările lor inutile de a fi iubiți și validați!
Se plimbă, discută necrologuri...
...pe ultima pagină a unor ziare muribunde,
pe fundul unei colivii, în colțul unei sufragerii murdare
a unei doamne care adună pisici!
- Și noi suntem obligați... - N-ai să înțelegi niciodată...
- ...să trăim printre ei, - ...prietenia, dragostea.
...la nesfârșit.
- Asta e adevărata... - Tot nu înțelegi adevărata credință!
...definiție a torturii.
Credința! Bla, bla bla.
Credința!
Credința.
M-am săturat de credință.
Dumnezeu trebuie să-mi arate fața Lui.
Dar mulțumesc... pentru lămuriri.
I-ați păstrat cadavrul?
Sexy ticălosul, nu?
Nu, e un cadavru care plutește.
E cel mai rău coșmar al meu.
De fapt, e o matrice cu acid crotonic. Menține celulele în viață.
Asta face totul mult mai bine. Mulțumesc.
Încercăm să înțelegem știința din spatele reîncarnării noastre.
Treadway credea că oamenii sunt capabili de infinit mai multe decât ne-am dat noi seama.
Asta vrei să-mi spui? Că nu-mi valorific potențialul?
Am mai auzit acel discurs.
Treadway a forțat limitele a ceea ce unii numesc paranormal, supraomenesc.
Poate manipula energia lumii înconjurătoare.
Nici măcar nu știu ce înseamnă asta.
Înseamnă că ai abilități
dincolo de orice ți-ai imaginat vreodată.
Acele abilități sunt ascunse adânc.
În inconștient.
Mă bag. Cum le recuperez?
Aici îți reantrenăm memoria.
Combinăm fizicul cu mentalul pentru a dezvolta noi căi neurale.
Amintirile sunt stocate în fiecare organ...
în fiecare celulă din corpul tău.
Regresia necesită o concentrare
pentru care ai nevoie de ani de dezvoltare.
Asta e o scurtătură.
Îți șocăm mintea pentru a o sincroniza cu organismul tău.
Funcționează. Văd o activitate crescută în centrii de memorie.
Hei!
Haide.
- Ăla nu e Treadway. - Pe bune?
Tocmai te-a bătut.
Treadway m-ar fi omorât.
N-a glumit când a zis că suntem în război, nu?
Îmbunătățirea condiției umane.
Uneori o faci pictând tavanul unei capele.
Alteori le dai drumul de la un kilometru înălțime.
Nu atinge aia.
Bine, bine.
N-am mai văzut o armă ca asta.
Încercăm să recreăm Detronatorul lui Bathurst.
Detronator? Cine vine cu numele astea?
Ascultă...
Nu poți ucide un Infinit. Îi poți omorî trupul, dar...
- Se reîncarnează? - Da.
Asta se implantează în capul tău
și îți extrage conștiința...
sufletul tău, pe acest cip digital.
Sufletul tău ajunge pe un disc și întrerupe ciclul.
Peste 200 dintre frații și surorile noastre sunt pierduți
în acel purgatoriu digital.
Dacă te confrunți vreodată cu așa ceva,
sfatul meu este să găsești o cale de modă veche să mori.
Intră.
Pot să mă uit primprejur?
Chiar te rog.
Toate astea sunt tu, nu?
Sunt femei care am fost odată.
Toate.
E bine. Pari fericită.
Am fost.
Cine e tipul ăla?
În acea poză era Abel.
Înainte de asta, alte nume, alte fețe.
Dar sufletul...
sufletul a fost întotdeauna el.
Adică v-ați iubit în vieți multiple?
E același loc.
Angkor Wat. Ceea ce noi numim Începutul.
Te voi găsi la Început.
Te iubesc.
Când fiecare dintre noi începeam o viață nouă,
eu și Abel mergeam acolo.
Te-ai reîncarnat. De unde știai unde să mergi?
Mulți dintre noi au o trezire care are loc când ești tânăr.
Începe cu lucruri mărunte, amintiri,
senzații despre un loc, vise.
La pubertate,
majoritatea Infiniților își aduc aminte totul.
Exact în perioada când m-au diagnosticat cu schizofrenie.
Ce se întâmplă dacă muriți tineri și sunteți despărțiți?
Pentru un Infinit,
moartea nu e sfârșitul, e ca și cum...
ai întoarce paginile unei cărți.
Următorul capitol, aceeași poveste.
E nebunie curată.
Vieți noi, trupuri noi, mereu întâlnindu-se în același loc.
El a fost Detronat.
E blocat într-un calculator undeva.
În ultima mea viață, când mi-am recăpătat memoria...
mi-am dat seama că dispăruse.
Nu amintirile mele contează, Evan.
Ci ale tale.
Ultima ta viață în Mexic...
unde ai ascuns Oul?
Unde e Oul?
Unde e?
A intrat în fibrilație. Închide-l.
Ești bine.
Doar respiră.
- Trebuie să mă ridic. - Respiră.
Kovic, verifică-i semnele vitale.
Ce s-a întâmplat acolo, Evan? Ce ai văzut?
Rețeaua ta neurală s-a aprins ca pe patru iulie.
Am văzut chestiile astea toată viața. Tot nu înțeleg nimic din ele.
De ce nu-și poate aminti nimic?
Între accidentul de mașină, electroșocuri,
și placa de oțel din craniu, mintea lui e fracturată.
Ceva nu permite amintirilor să iasă la suprafață.
Nu le pot extrage. Mi-e teamă că Artizanul e ultima noastră speranță.
În curând își va aminti totul.
Dacă n-a făcut-o deja.
Sute de vieți,
și totul depinde de aceste câteva ore.
Dacă nu-l găsim...
înainte să-și recapete memoria...
pierdem Oul...
pentru totdeauna.
Roțile se învârt
și nu vom mai putea niciodată...
scăpa.
Plecăm în zori.
A trecut ceva timp, Otto.
Nimeni nu mi-a mai spus așa... de atât de multe vieți.
Bună, dragostea mea.
Ce ți s-a întâmplat?
Erai atât de frumos.
Și tu.
Nu ți-e dor...
de agilitate...
de vioiciune...
să fii limitată de asta?
Mă vezi ca pe ceva stricat. Eu nu mă văd așa.
Tu ești cel infirm, Otto.
- Mutilat de lașitatea ta. - Lașitate?
Nu. Sunt mutilat de memoria mea.
De-a lungul anilor tu ți-ai recăpătat amintirile, eu nu.
Eu le recapăt în timp ce mi se formează creierul, în pântece.
Ore nesfârșite, zile, săptămâni, luni.
Fără să mă pot mișca!
Creierului meu nu i-a rămas decât să se devoreze singur.
Toate aceste vieți, magnitudinea acestui dar,
și n-ai învățat nimic.
Trebuie să scap.
Trebuie să opresc totul.
Nu o face. Nu-i da nimic.
Unde e Treadway?
Atacăm plajele din Normandia?
Niciodată nu știi cu Artizanul.
Să ne pregătim.
Culorile, vă rog.
Deci Artizanul e un cartofor?
Nu, e un hedonist.
Minciuni infinite, oportunități infinite pentru depravare.
Pare tipul meu de om.
Alexa, oprește muzica.
Curăță-l și scoate-l de-aici.
Operezi pe cadavre acum?
Da Vinci se folosea de cadavre
ca să înțeleagă mai bine corpul uman.
Pe mine mă interesează doar creierul.
Dar știi asta prea bine.
Ce arc cranian superb ai de data asta.
L-aș putea examina mai bine dacă te-aș decapita.
Cum a făcut Treadway ultima oară când ne-am întâlnit.
Încearcă.
Bathurst a cucerit Sanctuarul.
- Are Oul? - Nu.
Crezi că am mai fi aici dacă l-ar fi avut?
Oriunde ar fi, e încă în capul lui.
Treadway?
Așa mi se spune.
Stai. E blocat?
Măi, măi, măi, ia te uită.
Deci hard disk-ul tău a fost ars,
ceea ce înseamnă că va trebui să-ți resetăm memoria.
Și, Heinrich, trebuie să-ți spun, asta o să-mi facă plăcere.
Fiți atenți.
Cu toții cunoașteți ideea că atunci când mori
îți vezi toată viața în fața ochilor, nu?
Această mașină amplifică acea experiență,
prelungind simțul timpului,
permițându-vă să restabiliți, să vă reordonați amintirile.
Chestia asta e cel mai aproape de o resetare mentală absolută.
Ai de gând să mă îneci?
Pentru că mă deranjează un lucru la asta.
- Și anume? - Nu-mi place!
Ce rată de succes are tipul ăsta?
Încrederea mea e la un nivel... ridicat.
Da, ca și tine, evident.
Bine.
De data asta îmi place de tine. Ești chiar amuzant.
Nu mă înțelege greșit, dar de obicei ești un ticălos.
- E adevărat. - Ea înțelege.
Ar trebui să am încredere în tipul ăsta?
- Eu n-aș avea. - În primul rând,
detest etichetările.
În al doilea rând, poți crede că avem același scop.
Serios? Care anume?
Bathurst vrea să distrugă toate ființele vii de pe Pământ, nu?
Asta o să distrugă o mare parte din afacerea mea de aici.
Tipul ăsta e dus cu pluta.
Există un motiv pentru care nu m-ați mai adus aici până acum.
- Aș putea să mor acolo. - Da.
Ar putea funcționa?
Ar putea.
Dar ai de ales, Evan.
Nu, nu am de ales.
Nu pot permite ca altcineva să mai pățească ceva
din cauza la ceea ce am în cap.
Bine. E timpul pentru un act de credință.
S-o facem acum înainte să mă răzgândesc, bine?
Haide. Pornește-ți mașina.
Ești gata să înoți?
Da. O să fie atât de distractiv!
Taci din gură și pornește-o.
...îți prelungește simțul timpului.
Orice s-ar întâmpla, nu-i lăsa să se oprească până când nu e gata.
O să-și țină respirația cât timp va putea, după care...
instinctele primare vor prelua controlul...
22. Prea mult.
20. Atât. Și 18.
Doamne. Se îneacă.
Asta e și ideea.
- Poate ar trebui să-l scoatem. - Încă nu. Încă două minute.
Abel, ascultă-mă. Dacă nu reușesc...
Haide.
Nora... Moare.
Suntem aproape. Suntem aproape.
Nu mai are puls.
Scoateți-l.
Haide! Haide.
Bine. Bine.
La o parte.
Nu!
S-a dus.
L-am omorât.
Dacă nu reușesc, priviți înăuntru.
Evan, ești bine. Doar respiră.
Sunt Treadway. Sunt Treadway.
Hei.
Sunt Treadway.
Dacă ești Treadway, răspunde-mi la asta:
Știi unde este Oul?
Da.
- Da? - Da.
Privește înăuntru. Privește înăuntru.
Am fost antrenați să nu considerăm importante corpurile noastre, nu?
Niște cochilii menite să fie aruncate.
Treadway știa singurul loc
în care nimeni n-ar căuta.
Abel? Abel, ascultă-mă.
Dacă nu reușesc, privește înăuntru.
E în corpul lui.
În Sanctuar.
A fost acolo tot timpul. Haide.
Sunt surprins că a funcționat.
Am știut tot timpul că ești tu. De-asta te-am lăsat să câștigi.
M-ai lăsat?
Nu știu ce ziceți voi,
dar mie mi-ar prinde bine o băutură.
Hai, n-avem timp pentru...
Închidere de urgență.
Sunt lovit.
Ești bine?
Hei!
Urmați-mă.
Hai. Trebuie să plecăm.
Deschide liftul de urgență.
- Trebuie să plecăm. - Așteaptă!
Ești nebun? Aproape au intrat!
Nu fugim, bine? M-am săturat să fug.
- Mă lupt cu ei chiar acum. - Rezistă, Trace.
E moartă.
La nai...
Trebuie să plecăm acum.
- Eu rămân. - Ce?
Rămânem aici, ne luptăm cu ei acum.
- Ai scurgeri ca Titanicul. - Sunt bine.
Dacă mori aici, cine-l oprește pe Bathurst?
Are dreptate.
Hei.
Fă să merite asta, dziecko.
Atunci câștigă-mi niște timp.
Deschide ușa arsenalului.
Baftă.
Aveți grijă, dle.
O să am.
Ducem corpul lui Treadway în Scoția.
Foarte bine.
Ține-l în viață.
O să fac tot ce pot, dar a pierdut mult sânge.
Cheile sunt în mașină.
REȘEDINȚA BATHURST, SCOȚIA
Heinrich.
Mă bucur că ni te-ai alăturat.
Aș fi vrut să fi fost aici să vezi asta...
să-ți înțelegi...
rolul tău în asta.
Sfârșitul tuturor certurilor noastre.
Sfârșitul tuturor lucrurilor.
Curăță-l și testează-l.
Asigură-te că e autentic.
Chiar s-a terminat totul?
Încă nu.
Nu-l subestima niciodată pe Treadway.
Te-ai trezit.
Unde sunt?
I-am spus lui Nora că o să aștept până când te trezești.
Ești în casa mea conspirativă.
- Ce faci? - Mă ocup de morfina ta.
Unde e?
S-a dus după Bathurst.
Rahat.
N-o să facă asta singură. Nici vorbă.
Fii serios, omule.
Dacă pleci acum, o să mori înainte să părăsești complexul.
Dacă e să murim, murim împreună.
Hei, hei.
Tocmai te-am bandajat, omule.
Să te pun la curent cu situația de față.
Dacă Bathurst obține ce vrea, s-a zis cu noi.
Nu mai avem o a doua șansă.
O să iau Oul și o să-l omor.
Mi-a spus că ești unul dintre noi.
Evident, e numai vorba de tine.
Am terminat diagnosticul. Bomba e pregătită pentru Ou.
Încărcați-o în avion.
Ești al meu, ticălosule.
Crezi că o să...
ne lase să facem asta?
Nu?
Sfârșitul tuturor lucrurilor.
Du-te.
Mișcați-vă. Sus, să mergem.
Mișcați-vă!
Îi dau drumul în trei, doi, unu.
- Mergi undeva? - Mi-ar plăcea.
- Ești bine? - Nu. Nu întreba.
Ați văzut asta?
Nora, ești bine?
Bine, haide.
Te-am prins.
O să te scot de aici. Haide.
Ești bine?
La naiba.
Trebuie să te scoatem de aici.
- Poți să te miști? - Da, sunt bine.
Bun. Haide.
- Trebuie să pleci. - Bathurst ne scapă.
Discurile lui sunt aici, trebuie să le distrug și să-i eliberez pe toți.
Ne mai vedem.
Vom ateriza în Glasgow în 16 minute, dle.
Stai la altitudine joasă.
Folosește TFR.
Dumnezeule.
Haide. Haide.
Sunt cu toții aici.
Toate sufletele.
Trebuie să-i eliberăm pe toți.
Nora. Nora, hei. Hei.
Rămâi cu mine, bine? Suntem atât de aproape.
Să aruncăm ceva în aer, bine?
Am pierdut al treilea motor, dle.
Va trebui să aterizăm.
Ce naiba faceți? Dle!
Vă rog! Ne vom prăbuși. Dle!
E imposibil.
Imposibil.
A deschis trapa, dle.
Mă dezamăgești.
Nu mă recunoști?
Cred că ar trebui să mă simt rănit.
Accidentul de mașină? Placă de oțel, ai uitat?
Treadway, n-o poți dezactiva!
Se întâmplă!
Nu!
Moartea nu e sfârșitul. Nu pentru noi.
Poate pentru niciunul dintre noi.
Un nou capitol, aceeași poveste.
Pot să te car.
Nici vorbă.
O să-i eliberez.
Poftim.
- Ne mai vedem. - Da.
Te voi găsi la Început.
Te iubesc.
Mă întreb...
ce m-a învățat Evan McCauley?
Dacă fiecare viață nouă e o șansă de a o valorifica pe cea anterioară,
o șansă de a progresa către cea mai bună versiune a noastră...
Avansați!
De ce unii dintre noi aleg sabia ca să lupte din nou,
în timp ce alții descoperă un nou început?
Nora?
Speranța. Asta am învățat.
Da, ne poticnim. Da, greșim.
Da, uneori distrugem tot ce atingem.
Dar fiecare moment pe care-l trăim e conectat de o credință
că acțiunile din următoarea zi, săptămână, următoarea viață,
duc la altceva,
la ceva mai măreț decât tine.
Și posibilitățile sunt...
infinite.
Așadar...
când fiul tău începe să pună întrebări despre trecutul lui,
sună-mă.
Trecutul lui? E doar un copil.
Cum rămâne cu sabia ta?
Nu e sabia mea, e a lui.
Artizane, ce-a durat atât de mult?
Pe curând, Treadway.
Traducerea și adaptarea: jarvis