- Nevím, kde jsem. Zabloudil jsem. - Je to ostrov. - Co?
- Jak můžeš zabloudit na ostrově? - Já vím, že je to ostrov.
A tys dokázal zabloudit?
- Ano, na Kypru je zabloudit. - Jak? - Protože jsem zabloudil.
Podívej, mrzí mě to, jsem unavený.
Nechápu, proč jsi tak naštvaná.
- Řekni mi, co jsem udělal. Řekni. - Ty nevíš?
- Ne. Nemyslím, že jsem udělal něco špatně. - Ano, tys neudělal vůbec nic.
Jak to myslíš, že jsem vůbec nic neudělal?
Proto jsi naštvaná, že jsem nic neudělal? To snad není pravda.
Haló? Haló!
COMMITTED
- Haló? - Čau, kámo. - Georgi? Kolik je hodin?
- Nevím. - Kde sakra jsi?
Nevím.
Člověče, je šest hodin ráno!
Georgi, je sobota, šest hodin ráno. Jsi zraněný?
- Ne. - Jsi ve vězení? - Ne. - Tak mi zavolej později.
- Ty jsi blbec. - Dnes se to jeví jako rozšířený názor.
- Chceš vědět proč? - Poslouchej, s Christinou jsem to asi podělal.
Minulou noc jsme byli na té zásnubní párty.
Mluvili jsme spolu, a najednou jsme se začali hádat.
Proč jste se hádali?
- Georgi? - Ano? - Ty jsi blbec. - Proč?
- Sakra, odpověz mi na otázku. - Nejsem na to ještě připravený.
Byla tentokrát dost chytrá na to, aby tě opustila?
Poslouchej, běž domů, vyspi se, a zavolej mi později.
Ano. Uvidíme.
Co do ...?
Promiňte.
Všechno v pořádku?
V pohodě. Díky.
Pomůžu vám? Potřebujete někam svézt?
Možná do kostela.
Ne, pardon.
- Tak jsem to nemyslel. Jen jsme tady uprostřed ničeho a ... - Bez obav.
Porouchalo se mi auto a ...
Kam máte namířeno?
Nevím.
Skvěle. Přesně tím směrem jedu.
- Nesvezete se? - Asi ne, ale děkuji.
Dobře. Tak hodně štěstí.
Vlastně... Počkejte! Počkejte!
Děkuji.
Připoutejte se, prosím.
Nechci o tom mluvit.
Jen je to trochu zvláštní.
Mimochodem, jsem George.
Jste z Kypru?
Původně ano. Ale vyrůstala jsem ve Státech.
Takže moje řečtina není moc dobrá.
Nejste sériový vrah, anebo něco takového, že?
Co?
- Haló? - Georgi? - Mami? - co se stalo?
- Půjdu informovat policii. - Mami, klid, jsem v pořádku.
- Ne, ne. Jsem v pořádku, řídím. - Měl jsi nehodu?
Ne, neměl. Mluvil bych jinak s tebou?
Proč na mě křičíš? Zmizel jsi.
- Nekřičím na tebe. - Christina si dělá starosti, a ty se projíždíš.
- Kdy přijdeš domů? - Mami, nevím. Později.
- Proč později?- Prostě později, mami. Nevím. - Nekřič.
- Nekřičím. - Ale proč nezavoláš?
- Děláme si starosti a tys jednoduše zmizíš. - Mami, prosím.
- Mobil mám stále u sebe. - Dobře.
- Dobře, tak zatím. - Mám tě rád. Tak zatím. - Já tebe také.
- Odpovědělo vám to na vaši otázku? - ano.
I Norman Bates miloval svoji matku.
- Dobré ráno. - Ahoj.
Je vám líp?
Kde jsme?
Nejsem si jistý, ale tuším, že někde na východě.
Už víte, kam chcete jet?
Ne. Je nějaké místo, kde máte být vy?
Vlastně ano.
Cavo Greco, při západu slunce.
To je útes u moře, ne?
Nádherné místo.
Velmi oblíbené místo pro svatby.
Slyšela jsem.
- Jste ženatý? - Co?
Ne.
A vy?
- Jste v pořádku? - Ano, v pohodě.
Jste mechanik, anebo něco takového?
Mechanik? Ne.
Jsem inženýr. Tohle je můj koníček.
Berete často náhodné lidi kolem cest?
Vy si říkáte náhodná?
- Odpovídáte na každou otázku otázkou? - A vy?
Jsme si podobní.
Tak jaký je váš příběh?
- Není žádný příběh. - Ale no tak. - Co?
Podívejte se na nás. Jediné, co nám chybí, je obrovský bílý dort,
a mohli bychom být jako ty figurky nahoře.
Řekněte mi váš příběh, každý má nějaký.
Dobře, fajn, budu hádat.
Jste na útěku, ale nikam neutíkáte, protože nevíte kam.
Takže musíte před někým utíkat.
Před čím by asi tak chlap utíkal?
Před zákonem? Nevypadáte jako zločinec.
Finanční tíseň? Vypadá to, že se vám daří.
Takže to může být jedině tahle věc.
To není vůbec originální. Je to jen velké klišé.
Mrzí mě, že jsem vás zklamal.
Váš příběh bude určitě zajímavější.
Ne, já jsem také klišé.
Ale právě se to chystám změnit.
Tak to se vám právě daří perfektně.
Takže kdo je to? Manželka?
Přítelkyně?
Snoubenka?
Je to vaše snoubenka. A vy jste zrušil zásnuby, správně?
Ne. Není moje snoubenka.
Ale tuším, že by jí ráda.
A už ji nebaví čekat, až překonáte svůj strach ze vztahu.
Pohádali jste se a vy jste utekl. Ano?
To vážně není originální.
- Vy jste vážně velké klišé s kapitálním K. - C.
- Jaké C? - Klišé se píše s... To je fuk.
Ne, ve vašem případě je to K, klišé.
Nejsem klišé, dobře? Mám rád věci tak, jaké jsou.
Nechápu, proč tak rychle potřebuje ten kus papíru.
- Není to jen kus papíru. - Ano? Ale já mám rád věci tak, jak jsou.
A abych k vám byl upřímný...
Víte, jsem tady, protože chci, ne protože musím.
To má být mantra proti strachu ze vztahu?
Pardon, do toho mi popravdě nic není.
Takže, Cavo Greco?
Pokud vám to nevadí?
Proč ne? Nikam jinam nemusím. Jedeme tam.
- Svatba při západu slunce. - O svatbě nebyla řeč,
jen o Cavo Greco. - Dobře.
Milujete ji?
- Co prosím? - Je to jednoduchá otázka.
Jste psycholožka?
- Ne, jsem učitelka. Vyučuji film a drama. - Šokující.
Když ji milujete, měl byste jí zavolat. Hned.
- Právě teď spí. - Ne, nespí.
Byla vzhůru celou noc a psala vám dlouhý email o svých pocitech.
Říkám vám, když ji ztratíte a bude vám to nesmírně líto,
vzpomenete si na tuhle chvíli,
budete si bouchat hlavou o stěnu a říkat si: měl jsem jí zavolat.
Bez urážky, ale nemyslím si, že jste v pozici,
abyste lidem dávala rady ohledně vztahů.
- Nehledě na to, že vypadáte jako... - Jako?
- Jako svatební víla. - Já jsem svatební víla.
Zjevuju se všem ztraceným mužům a pomáhám jim...
- Doprdele! - co? - Stůjte, zastavte auto. - Co je?
Zastavte auto.
To vaše připoutejte se...
Haló?
- Ahoj, jsi vzhůru. - Ano, právě něco píšu.
- Kde jsi? - Jen tak jezdím, abych si vyčistil hlavu.
- Georgi, nechci se hádat. - Já také ne.
Jsem ráda, že voláš.
Mám ho!
- Přemýšlela jsem a... - Já taky. - Mám ho.
Kdo je to? Georgi, kdo je to?
- Nikdo. - Co se tam sakra děje?
V pořádku?
To byla vaše snoubenka?
Není moje snoubenka.
- Nevím, jestli je ještě vůbec moje přítelkyně, díky vám. - Hej!
Jak jsem mohla vědět, že jí zavoláte?
Chcete, abych jí zavolala a vysvětlila to?
Ne.
- Je někdo, komu byste chtěla zavolat vy? - Ne.
Nevzala jsem si sebou ani mobil. Odešla jsem jen v těchto šatech.
Určitě si myslíte, že jsem blázen.
Dnes je můj svatební den.
Rok jsem ho plánovala.
Očekávali jsme kolem 500 hostů.
Objednala jsem tuny bílých růží a stovky, stovky svícnů.
To stálo moje rodiče majland.
Ale bylo by to nádherné.
Co se stalo?
Nevím.
Vážně nevím.
Co se děje?
Krucinál!
Ať je to co chce, určitě to dáte do pořádku, Pane Inženýre Vševědo.
Určitě. Došel nám benzín.
Počkejte tady. Nějaký seženu.
Za dva kilometry je pumpa.
Půjdu s vámi.
Představil nás můj nejlepší kamarád Chris, když jsme studovali v Londýně.
- Odtud tedy ten britský přízvuk. - Ano.
Řekl, že bude pro mě perfektní. Protože je ženská verze jeho samého.
Mají stejné jména. Chris, Christina.
Cítíte to?
Miluju, když se vítr změní.
Neodpovídá.
- Možná ho má v tichém režimu. - Ne. Mobil má stále zapnutý.
A vždy odpovídá v barvách.
Co tím myslíte?
Místo haló řekne žlutá.
A pokaždé, když to zvedne, řekne modrá nebo fialová.
Jako bych to byla já.
Ne, není jako vy.
Protože to je její jediný vrtoch.
Nejsem tak špatná.
Dobře, stůjte!
Momentík.
Co se děje?
Vážně jste chtěla jít 2 kilometry na těchhle podpatcích?
Nemyslela jsem, že to bude tak daleko.
Proč nejdete zpět k autu a nepočkáte na mě?
Nemůžu se zase vrátit.
Kromě toho jsem teď blíže k pumpě.
Zvládnete to až k pumpě?
Ne.
Dobře, tak jsi je vyzujte.
Nepůjdu přece celou cestu bosá!
Co teda navrhujete?
Vezmu benzín, vrátím se k autu...
pak se pro vás zastavím, dobře? - Dobře.
Nechcete společnost na zpáteční cestě?
Můžete mi dát nějaké peníze na pití?
Ano, jistě.
Děkuji.
Nenecháte mě tady a vrátíte se, že?
Chcete nějakou zálohu?
Ne, věřím vám.
Udělal jsem ti snad něco?
Je nějaký důvod, proč mě nenecháš spát?
Kámo, neuvěříš, co mám dnes za den.
Kde jsi?
Jsem na cestě a vzal jsem jednu nevěstu.
Nevěsta je synonymem pro štětku?
Ne, je to opravdová nevěsta.
Tuším, že tě ten svatební humbug dohnal k šílenství.
Chrisi, sklapni. Je skutečná.
Ví o tom Christina?
Vlastně ji slyšela v telefonu. A tuším, že se se mnou rozešla.
Dobře, kde jsi? Přijedu pro tebe.
Ne, ne, to je ok, jsem v pohodě.
Vrátím se později.
Dobře.
Ahoj, tady je Christina, víte, co máte dělat.
Přesně kvůli tomuhle potřebuje člověk družičky.
Nevěsto!
Haló!
Haló?
Co tu děláte?
Nic.
Jen si protahuji nohy.
Dobře.
Už můžeme jít?
- Ne. - Ne? - Ne.
Potřebuji ještě pár minut.
Dobře. Budu v autě.
- Když budete hotová. - Dobře.
Jste v nějakých potížích?
- Co tím myslíte? - Nejsem hloupý.
- Schovávala jste se tam vzadu policajtovi. - Ne, neschovávala.
Podívejte, nechci být do ničeho zapletený.
- Ať jste udělala cokoli... - Nic jsem neudělala.
Můj snoubenec je policajt.
Možná poslal chlapy, aby mě hledaly,
ale ještě nejsem připravená vrátit se.
- Proč by vás hledala policie? - Ne policie, můj snoubenec. - Dobře!
Váš snoubenec. Proč by vás měl hledat?
Protože jsem odešla a nikomu neřekla, kam jdu.
Ráno jsem se vzbudila a poprvé jsem myslela na to,
jaký bude den po svatbě. A ten další.
Moje celá budoucnost mi přeběhla před očima
a všechno se mi zdálo takové všední.
- Pomyslela jsem si: to je všechno? - Co tím myslíte, všední?
Dělat přesně to, co se od vás očekává.
Vdát se, vzít si hypotéku, postavit dům,
mít dítě, další dítě, práce, škola...
Stejný příběh, který má každý příběh.
Věděla jsem přesně, jak bude vypadat můj život.
Ale není to dobrá věc? Vědět to?
Ne. Mám ráda nepoznané.
Chci to radši všechno objevovat.
Ano. Ale co když se nic nestane?
Měl bys to risknout.
Radši bych zvolila výzvu, než každodenní nudu.
To není nuda. Všechny ty všední věci, takový je život.
- Co čekáte za dobrodružství? - Možná máte pravdu.
Ale před zásnubami tady byla alespoň možnost nějakého dobrodružství.
Něčeho neočekávaného. Teď jakoby byl můj osud zpečetěný.
Nemohla jsem to udělat. Nebyl mojí životní láskou.
I ženám se občas roztřesou kolena.
To je víc, než roztřesené kolena.
Co ty šaty?
Probudila jsem se a začala panikařit.
Myslela jsem, že když si je obleču, tak se zklidním a bude mi lépe.
Ale bylo to ještě horší a věděla jsem, že brzy se všichni probudí.
Musela jsem to udělat, sedla jsem do auta a odjela.
Máte pod tím něco jako podvazky... Víte, něco modrého?
Ze všeho, co jsem vám řekla, vás zajímá právě tohle?
Dobře, pardon.
Ale nebude mít vaše rodina o vás strach?
Ano.
Tak jim zavolejte.
Ještě není ta správná chvíle.
Je mi to trapné, můžeme jet dál?
- Do Cavo Greco? - Ano.
A ne po dálnici, jestli vám to nevadí.
Pak nám to potrvá o mnoho déle.
V pořádku, pokud tam budeme na západ slunce.
Dobře tedy.
Mimochodem, vůbec nevím, jak se jmenujete.
Já vím.
Nevím, o čem mluvíte, na konci se dají dohromady.
- Ale nezůstanou spolu. - Zůstanou. - V žádném případě.
- Ale ano. - Ne, nezůstanou.
Jak to víte? Ve filmu zůstanou spolu.
Ano, ale nevydrží jim to.
Co? Proč?
Johnny a Baby pocházejí z rozdílných světů.
Ona je bohatá, malá princezna a on je povaleč.
Jednou bude mít dost Hříšného tance a opustí ho pro nějakého právníka.
Ano, ale zapomínáte, že ti dva se milovali.
- To teda ne. - Co?
Chtíč? Ano. Láska? Ne. Protože celá ta šaráda s láskou
je jen produktem filmů a společnosti, abychom v to věřili.
- Tak vy nevěříte v lásku? - Jasně, že věřím v lásku mezi přáteli,
v rodině, ale ne v romantickou lásku. Taková neexistuje.
Vy jste blázen, jak jen můžete...
- Jak to jen můžete říct? - Protože je to pravda?
Dějiny celého světa jsou přece důkazem, že láska existuje.
Impéria kvůli lásce rozkvétala a upadala,
lidé obětovali svoji duši... - To není žádná láska.
To je iluze. Je to přechodný pocit z pobláznění.
Nikdy netrvá věčně.
Proč končí každá velká romance rozchodem?
Abyste tu iluzi udrželi při životě.
Ne každá velká romance končí rozchodem, to je směšné.
Romeo a Julie.
Casablanca.
Odváté větrem, Titanic...
- Pretty Woman. - To není žádná velká romance.
Co to sakra měla znamenat?
- Bojím se koz. - Cože?
- Připoutejte se. - Co to máte za posedlost s tím pásem?
Prostě si ho přehoďte.
Takže ho milujete?
Tím mám na mysli ten magický pocit, ve který tak hluboce věříte.
- Myslela jsem, že ano. - Ten pocit už zmizel?
Ne. Jen si nemyslím, že bylo správné s tím začít.
- Takže ho nemilujete? - Ne, miluji ho, jen to není žádná filmová lá...
Dopovězte to. Žádná filmová láska. Jen to řekněte.
Vás ženy, zničil filmový průmysl, díváte se na všechny ty romantické komedie
a myslíte si, že tak má vypadat opravdová láska.
- Ty filmy se na něčem zakládají. - Ano, na něčí fantazii.
- Velká láska existuje. - Musíte být blázen, když v to věříte.
A vy musíte být blázen, když v to nevěříte.
- Můžete zastavit? - Co, tady? - Ano. - Proč? - Jen na sekundu.
Podržte mi to.
- Co hledáte? - Zprávy. Určitě jsou nějaké novinky.
- Nechte mě. - Díky.
- Co to vyvádíte? - Jednoduše to odpadlo.
Neodpadlo to, zlomila jste to.
Víte vůbec, jak je těžké sehnat takové díly?
Mrzí mě to, bylo to nedopatřením.
Nedopatřením.
Uvědomujete si, že mě začínáte ničit?
Nebuďte tak dramatický.
Kromě toho je jasné, že o lásce nevíte absolutně nic.
- Vím toho hodně, děkuji pěkně. - Opravdu? - Ano.
- Je na to dokonce vědecké vysvětlení. - Jasně, že je.
My muži, jsme naprogramovaní na to, najít si ženu.
Protože naším biologickým cílem je rozmnožovat se.
Pak najdete tu určitou osobu a váš mozek vyloučí dopamin.
Který má náhodou stejný účinek jako když frčíte na kokainu.
A proto lidem začne hrabat, když se do sebe zamilují.
- Tohle je fakt hrozná fotka. - Odložila byste to?
Začínáš být tou osobou posedlý.
Nemůžeš na ni přestat myslet.
Proto ji potřebuješ, jako drogu.
A celý tento hormonální stav je popisovaný jako láska.
- To je vaše matka? - Ano.
Nakonec se s tou osobou vyspíš.
A potom začne být aktivní další chemikálie, oxitocin.
Ta stimuluje oddanost.
Je na to, aby udržela pár pohromadě tak dlouho,
dokud nevychovají děti.
Takže tady to máte: dopamin a oxytocin.
Kde máte otce?
Netuším.
Je to násilné vymývání mozku, spojit se s danou osobou,
vzít se a mít spolu děti.
Je to náš specifický mechanizmus přežití.
Popsaný básníky jako láska. Sakra!
Zastavte!
- Zastavte. - Co je? - Nechte mě chvíli řídit.
- Ne, to je dobré, jsem v pohodě. - Zastavte!
Uklidněte se, nemusíte řídit.
Budu zpívat Pochod mravenců, dokud nezastavíte.
Dobře.
Mravenci pochodují jeden po druhém, hurá, hurá!
Jedenáct mravenců pochoduje jeden po druhém, hurá, hurá!
Dobře! Přestaňte! Okamžitě přestaňte, dobře?
Ať je po vašem, zastavuju.
Auto patří jen vám, dobře?
Spokojená? Ježíši Kriste, moje uši.
Hej! Haló! Co...
Měl jste se vidět.
Pojďte, nastupte.
Ale no tak!
To bylo naposledy, slibuju.
Pojďte.
Podržte mi je.
Děkuji.
- Řídíte bosá? - Chcete, abych řídila v nich?
Dobrý argument.
Hej!
Kde sakra jsme?
Poslouchejte.
Poslouchat co?
Nic.
Není to úžasné?
Nic nevidíš a neslyšíš na míle daleko.
Ano, například cestu. Kde je sakra cesta?
Na cestu se vrátíme.
Nemůžete se uklidnit a na chvíli si to vychutnat?
Zatancoval byste si se mnou? Právě tady?
Co?
Tyto šaty si zaslouží tanec.
- Ne. - Proč ne?
- Nikdo vás neuvidí. - Promiňte, ne.
Dobře.
Není vám v tom teplo?
Ne.
- Alespoň si dejte dolů ty nárukavníky. - To je komplet.
Takže, kde je cesta?
Připoutejte se.
Co děláte?
Máte pravdu, je horko.
Blbá spodnička.
Kdybyste byl single, šel byste se mnou na rande?
- Teď jsem myslím single. - Ne, nejste.
Ještě je tam stále naděje. A nezamlouvejte.
Jestli bych s vámi randil?
Ne.
Proč ne?
Na můj vkus jste trochu bláznivá.
- Zastihl jste mě v mizerný den. - Tak to vám přeju pár pěkných dní,
než se znovu ukážete.
A musíte se zbavit těch šatů. Nechcete přece vypadat chamtivě.
Jsem si jistý, kdyby byl pěkný den, pak bych vámi na rande šel.
- Nebuďte takový povýšenecký? - Vážně?
Neměla byste mít před ničím strach.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jsi v pořádku? - Ani ne.
Poslyš, nevím, co se s tebou děje, anebo kdo je ta žena, ale...
Řekl jsem ti, že nikdo.
To je jedno. Přijeď domů, abychom si mohli promluvit.
Jestli to chceš i ty, musíš se vrátit domů.
Dnes večer budu na našem obvyklém místě.
Je to na tobě. Budu tam v osm, dobře?
- Dobře. - To je naše poslední šance, Georgi.
Už to dál nevydržím. V osm.
- Dobře. - Dobře.
- Co říkala? - Že se chce dnes večer se mnou setkat.
To zní dobře, ne?
Nevím.
- Zastavte. - Proč? - Prostě zastavte.
Musíte okamžitě otočit auto a vrátit se k ní.
Je mi jedno, v jakou lásku věříte, ale vy ji přece milujete.
Miluju ji teď.
- Dobře. - Ale nevím, jestli ji budu milovat za deset let.
Vy ani nevíte, jestli budete za deset roků ještě naživu.
Co vy a Cavo Greco?
Budu v pořádku, zařídím se.
Měli bychom zažít alespoň ten výhled.
Připoutejte se.
Co děláte? Nestihnete se vrátit včas.
- Ale stihnu. Připoutejte se. - Dobře.
Nemáte hlad?
Vidíte, klidně můžu jet do Cavo Greco
a domů se vrátím dokonce dříve.
Dobře, možná ne dříve, ale zvládnu to.
Tak dojezte.
- Už jste slyšel o hemenexovém přirovnaní? - O čem?
Že život je jako hemenex.
čím větší zainteresovanost, tím větší spojení.
Co to má společné s hemenexem?
Hemenex je rozdíl mezi tím být zainteresovaným a být ve spojení.
Kuře je zainteresované, ale prase je ve spojení.
Jak vás požádal o ruku?
- V restauraci. - To lidé dělají?
Ano, rozdělil bagetu na dvě části.
Nedivím se, že jste ho opustila.
Lépe to neuměl a já jsem souhlasila.
Byla jsem tak vzrušená, že jsem dokonce chodila na hodiny tance.
Na to zapomeňte.
Dobře.
Mám přítele, který je do mě blázen
a ten říká, že by mě požádal o ruku tak,
že by mě překvapil například při řízení.
Asi takhle: zatočíme vlevo a on:: chceš si mě vzít?
A prsten by ukryl v přihrádce na rukavice.
Není to milé?
- Něco takového se vám líbí? - Ano. Jak byste to udělal vy?
Řekněte.
Nevím...
Nemám žádné velké plány.
Když přijde ta správná chvíle, prostě se jí zeptám.
Já vás nechápu.
Proč vůbec zvažujete myšlenku na manželství,
když nevěříte na lásku? - Neřekl jsem, že nevěřím na lásku.
Ale ano, řekl.
Ne, řekl jsem v romantickou lásku, anebo, že potrvá věčně.
Máme tady dnes svatbu?
Ne, ne, žádná svatba.
- Ale co ty šaty? - Ne, ty jsem si jen zkoušela.
Zapomněli jsme a náhodou jsme se ocitli tady.
- Jen na zkoušku. - Už i jdeme. - Vzali jste se někde jinde
a tady se chcete jen vyfotit. - Ne, jsme do sebe zbláznění. - Cože?
- Nic takového neříkejte. - Že se něco takového ještě děje...
- A co prsten? - Co s ním má být?
Když říkáte, že nemáte žádnou zvláštní příležitost
požádat ji o ruku, co uděláte s prstenem?
- Nevím. - Máte vůbec nějaký?
Ne, ne, ne, ne.
Páni! To je nádhera.
Odložte ho.
Vy jste opravdu koupil prsten.
Nechápu, proč jste koupil prsten,
když se jí nechcete zeptat?
Je to asi něco takového, jako s vašimi šaty.
Myslel jsem, že když ten prsten koupím, budu mít odvahu se jí zeptat .
To je dost drahý způsob, jak si dodat odvahu.
Vy si ji vážně chcete vzít.
Nevím. Myslím, že bych se jí měl zeptat.
Kdyby to nebylo tak těžké.
To asi znamená, že nejste lehkovážný.
Možná si děláte příliš starostí, ale lehkovážný nejste.
Můžu si ho zkusit?
Ne. Dejte ho prosím zpátky.
- No tak, jste pověrčivý?
To myslíte vážně?
Vidíte, o tomto celou dobu mluvím.
Přestaňte už být konečně takový strašpytel.
Doprdele!
Dobře, tohle nebyla moje vina.
Co? Jen to řekněte.
Vy jste neuvěřitelná.
Vy musíte být ta nejnezodpovědnější osoba, kterou jsem kdy potkal.
Dovolte mi vysvětlit vám význam slova následek.
Vaše chování ovlivňuje další lidi.
Beze slova jste zmizeli ze svatby, tomu muži jste zničila život,
vaše rodina umírá strachem a vás to očividně nezajímá.
A kdo ví, co má znamenat ta pohádka o policistovi, anebo Cavo Greco.
Tam se koná obřad? Je to tak?
Teď k tomu ještě ztratíte i můj prsten!
Nevíte nic o mně, ani o mém životě.
A možná dělám blbosti, ale alespoň nejsem tak paralyzovaná
ze strachu z budoucnosti, že nedělám absolutně nic.
- Já jsem paralyzovaný strachem? - Ano!
Panebože, riskujte, anebo udělejte něco nezvyklého, neobvyklého.
Z čeho máte takový strach, co horšího se vám může přihodit?
Tohle!
Vy! Vy žijete ve světě fantazie!
To, co chcete, prostě neexistuje.
Lidé nezačnou z ničeho nic tancovat,
nezamilují se do sebe okouzleně, ani spolu nezůstanou na věky věků.
Koledujete si o obrovské zklamání
a každému okolo neustále ničíte život.
Ahoj mami.
- Kde jsi? - Už jsem ti říkal, že řídím.
Řídíš? Kam máš namířeno?
- Mami, prosím. - Čekala jsem tě na oběd.
Ano, vím.
- Uvařila jsem koupepii. - Mrzí mě to. - V pořádku.
Zabralo mi to celé ráno a teď to můžu vyhodit, chápeš?
- Jedl jsi? - Ano. - Co? Co jsi jedl?- Sendvič.
To není jídlo. A spal jsi?
Nerozumím, proč jsi jen tak zmizel.
Mami, já jsem nezmizel, dobře?
Stalo se něco s Christinou?
Ty mě zabiješ, víš to, ty mě přivedeš do hrobu.
Mami, uklidni se, postarám se o tu záležitost s Christinou, dobře?
Jsou to už tři roky. Na co ještě čekáš?
Takovou, jako ona, už nenajdeš. A zaslouží si lepšího, než tebe.
Máš pravdu, zaslouží si lepšího, než jsem já. Možná bych to měl ukončit,
aby si našla perfektního manžela. Co ty nato?
- Tak jsem to nemyslela... - Dejte mi to. Ahoj.
- Ahoj, jsem přítelkyně vašeho syna. - Kdo je tam?
- Doufám ne... - Ne, bez obav.
Nic mezi námi není. Jsem zasnoubená, teda byla jsem.
Ať je to jak chce. Jen abyste věděla,
vychovala jste velmi dobrého člověka.
Je milý, je čestný, a kromě toho,
ať to zní jakkoli hloupě, nenechá lidi ve štychu.
Dělá, co se dá, jen, aby měl za sebou fakt ošklivý den.
Takže, kdybyste se mě zeptala, můžete být ráda, že ho máte.
- Vůbec ničemu nerozumím. - Cože? Promiňte.
Neslyším vás. Asi ztrácíte signál.
- Haló? - Promiňte. - Dejte mi George! Ihned!
Slyšíte mě? Haló?
Děkuji.
- To jsem byla fakt já? - Nevím.
- Oblíbená kapela? - The Police.
- Oblíbená kniha? - Příběh dvou měst.
- Ten je váš? - Ne, Chrisův.
- Oblíbený umělec? - Norman Rockwell.
Ano. Oblíbený obraz?
Lady Godiva od Colliera.
- To není ta, co cválá nahá na koni? - Ano. - Dobře.
- Oblíbený svátek? - Moje narozeniny.
- To není žádný svátek. - Ale pro mě ano.
- Nosíte podvazky? - Do toho vám nic není.
Kdyby ano, nebyly by modré, ale růžové.
Oblíbený citát?
Něco od Nietzscheho, něco jako tento tanec...
hudba... - Ano, musí být určitě váš oblíbený.
Sklapněte. Dlouho jsem se nerozmýšlela.
Nejspontánnější věc, kterou jste kdy udělal?
Tohle.
Nejlepší kompliment, který jste kdy dostala?
- Tento. - To jako vážně?
Váš nejhorší výrok při balení?
Vypadáte přesně jako moje první žena.
A vy jste se mě teď měla zeptat, kolikrát jsem byl ženatý.
Ale co... Kolikrát jste byl ženatý?
Ani jednou.
Bože, to je patetické, vážně jste to řekl?
Ano, vím. Byl jsem fakt opilý.
Hned věděla, co si o svatbě opravdu myslíte.
- Řekl jsem to současné přítelkyni. - Chudák ženská.
Hned od začátku jste jí vzal očekávání, za to by vás měli zastřelit.
Takto bych ji měl myslím požádat o ruku. Ano.
Ano, možná byste měl.
- Čau, kámo. - Čau. Co se děje? Kde jsi?
- Jsem na cestě do Cavo Greco. - Dobře, tvoje matka úplně vyšiluje.
- Ona ti zavolala? - Ano, zavolala a řekla,
že jsi utekl s nějakou ženskou.
- Haló? - Ano? - Co se děje?
Nic se neděje, jen se vozím.
- Sám? - Ne, už jsem ti řekl, že s tou nevěstou.
Není to tak, jak to vypadá, dobře?
Mluvil jsi s Christinou?
- Ano, dnes večer se chce se mnou setkat. - To zní dobře, ne?
Nevím, uvidíme.
co to má sakra znamenat?
Nevím, jestli přijedu.
Co uděláš s tou nevěstou?
Myslím, že ji zavezu tam, kam chce jet.
Je sexy?
Je... jiná.
Dobře, kámo, jen měj na paměti,
že zatím, co ty jsi na výletě, otravuje každý jenom mě.
- Jsi prostě jednička. - Sklapni.
Co budete dělat?
- Co myslíte? - S vaší přítelkyní?
Podle vás, co bych měl udělat?
Vážně.
Proč vás zajímá, co si myslím?
Řekněme, že nechci, aby mi takhle za rok
někdo zastavil u krajnice ve svatebním obleku.
Zdá se, že s tím máte dobré zkušenosti.
Těší mě, že vám mohu pomoc.
Tak co si myslíte?
No...
Ať uděláte cokoli, jen při tom nebuďte zbabělec.
Když chcete být s ní, tak v dobrém i zlém.
Ale když ne, buďte slušný a ukončete to teď.
Nemrhejte svým časem.
Nebuďte zbabělcem, tak jako já.
- Vy nejste zbabělec. - Ale jsem.
Místo, abych se popasovala s problémem, utíkám pryč.
- Někdo potřebuje čas, aby našel odvahu. - Kolik času?
Zhruba den.
Žertuju. Tolik, kolik bude třeba.
Tak co uděláte?
Proč nebudeme oba dva zbabělci a neutečeme společně?
Co se děje?
Nic.
Víte, nic nedokáže muže vytočit víc,
než, když žena řekne, že se nic neděje, když očividně není něco v pořádku.
- Proč se teda ptáte? - Abychom to napravili.
To nedokážete napravit.
Jmenuju se Eva.
Rád tě poznávám.
Věříš v osud?
Ani ne. Věřím ve svobodnou vůli.
Neurčuje vůle tvůj osud?
Pak to ve skutečnosti není osud, ne?
Myslím, že je důvod, že jsme se dnes potkali.
- Byl to osud. - Ano? Co je náš osud?
To ještě není rozhodnuto.
Pak je to svobodná vůle, ne osud.
Dobře, jaká je tedy tvoje svobodná vůle, že by měl být tvůj osud?
Odnesme to na kraj cesty.
Já se toho nedotknu.
- Co? - Měli bychom to obejet.
- Nemůžeme to tady nechat, je to nebezpečné. - Dobře.
- Něco je uvnitř. - Dobře. Nechej to tak a jdeme.
- No tak. - Nejsi zvědavý?
- Zvědavý na co? - Co je vevnitř. - Ne.
Co když je tam milion?
Co když je tam bomba?
Ano, protože uprostřed ničeho je ten nejdůležitější terč.
Proč tak nutně potřebuješ otevřít tu krabici?
Jen chci vědět, co je uvnitř.
- Nevěřím, že nejsi ani trochu zvědavý. - Protože se bez toho obejdu.
Už jsi někdy slyšela o Pandořině skříňce? Některé věci je lepší neotvírat.
Nehodlám rozpoutat peklo na zemi.
- Mohla by to být lidská hlava. - Která se hýbe?
Dobře, najdu klacek, se kterým bychom to otevřeli.
Neotvírej tu krabici! Ne, ne...
Dobře, nezvedej ho. Bože, ona ho zvedla.
Ani nevíš, odkud je, a možná je nemocný.
- Podívej, jak je milý. - Vím, kam to směřuje.
- Můžeme si ho nechat? - Ne.
A... my?
Myslela jsem mě. Nechám si ho.
Ta věc do mého auta nepůjde.
Děkujeme, strýčku Georgi.
Řekni děkujeme, strýčku Georgi.
Víš, že je to velká odpovědnost, že?
Odpovědnost. Jak strašidelné. Ano. Ano!
Hej, ty krvácíš?
Ne, to nic není, to musí být stará rána.
Musela se otevřít, když jsem se hrála se štěňátkem.
- Nepodíváš se? - Ne, to je dobré.
Na další zastávce mi můžeš koupit obvazy,
když ti to udělá dobře, souhlasíš?
Dobře.
SMÝŠENÉ ZBOŽÍ
Pacientka utekla z psychiatrické léčebny.
Předpokládá se, že Eva Socrates pěšky opustila psychiatrii.
Pravděpodobně má na sobě svatební šaty.
V pohodě?
Ano, jistě.
Jak se cítíš ty?
Fajn. Líbí se mi moje nové šlapky.
Proč jsi zastavil?
Zase se mi chce čurat.
Já vím.
- Hned jsem zpátky. - Dobře, nevezmeš i štěně?
Pojďme, zvedni to. Zvedni to.
- Co zase? - Čau, mám problém.
Neříkej.
Ta nevěsta je pacientka, co utekla z psychiatrické léčebny.
Proč? Co vyvádí?
Ne, myslím to doslovně. Je doslovně pacientkou na psychiatrii.
Sakra, to není k smíchu.
Odkud to vůbec víš?
Z dnešních novin.
Před rokem se zřejmě chtěla vdávat,
ale utekla od oltáře a nervově se zhroutila,
pak ji dala rodina do ústavu.
A teď utekla a sedí v mém autě.
- Ví, že to víš? - Ne.
Dobře. Do jaké míry je bláznivá?
Je bláznivá ve smyslu zabiju tě sekáčkem na led,
anebo normálně bláznivá?
Nevím. Zdá se být úplně normální. Teda...
Užili jsme si spolu perfektní den.
Ty jsi možná stejný blázen.
Mohl bys přestat žertovat a říct mi, co mám dělat?
Měl bys ji vrátit zpátky.
Ale možná má svoje důvody proč utekla.
Panebože.
Tobě se líbí, že?
Tak nebo tak mně do toho nic není, takže...
Chtěla svést do Cavo Greco.
Odvezu ji tam, a potom půjdeme každý svojí cestou.
Úplně jsi zešílel?
- Proč? - Do Cavo Greco?
Ano, a?
Vezmeš bláznivou ženskou na kraj útesu?
Ano, když se to tak vezme.
To je pes?
Ahoj!
Koho to tu máme, ty miláčku jeden.
Bylo dobře?
Podívej, o mnoho lepší, díky za obvaz.
Evo?
Ano, Georgi?
Den je téměř u konce.
Neměla bys někomu zavolat a říct, že jsi v pořádku?
Nemohu. Ještě ne.
- Co se pak stane? - Po čem?
Po tomhle, teď, když jsi volná.
Myslím, že začnu od začátku.
Jsi na to připravená?
Možná.
TURISTICKÝ CHODNÍK ÚTESY
Jsme tady. Není to úžasné?
Počkej, čekej.
Něco se tě musím zeptat.
Stalo se něco?
Proč tady ve skutečnosti jsme?
- Co tím myslíš? - Co se děje? - Jako co, co se děje?
Viděl jsem tvůj příběh v novinách.
- Pusť mě! - Ne, ne!
- Co děláš, prostě jsem tady chtěla být! - Dej si dolů nárukavníky.
- Ne! - Dej si je dole. - Ne! - Proč jsme tady?
- Pusť mě! - Ne. - Ubližuješ mi! - Já ti pomáhám!
- Prosím, buď ke mně upřímná. - Prostě jsem tady chtěla být.
- Proč? - Proto!
Byla jsem zvyklá sem chodit, než se to všechno stalo.
Předtím, než jsem byla někoho přítelkyně.
Anebo snoubenka, anebo patetická ex-snoubenka.
Dřív, než mě poslali pryč.
Když jsem byla sama sebou a chtěla jsem si vzpomenout, jaké to bylo.
Proč jsi mi nic neřekla?
Řekla co?
Je ti lépe?
Téměř.
Asi bych se měla vrátit, než to bude ještě lepší.
Dobře.
Zavezl bys mě?
Mám to po cestě.
- Určitě je to ono? - Ano, to je ono.
Ale nic tady není.
Jen deset minut chůze.
Nech mě, ať tě tam odvezu.
Ne.
Prosím.
Kromě toho mám nové šlapky, bude to v pohodě.
Co se štěnětem?
Nechám si ho.
Vážně?
Ano.
Počkej, počkej...
Dám ti baterku.
Myslím, že mám jednu v kufru.
Buď statečný.
Počkej. Právě mě napadlo...
Co?
A ty, které jste viděli tancovat, vám připadali jako šílenci, co nemohli slyšet hudbu.
Překlad a úprava do SK: majo0007 Do CZ s laskavým svolením přeložil UniCorn
www.titulky.com