Jeg ved ikke, hvor jeg er. Jeg er faret vild. Hvad?
- Hvordan kan du fare vild på en ø? - Man kan godt fare vild på Cypern.
- Hvordan? - Jeg gør det muligt!
Undskyld. Jeg er træt.
Jeg forstår ikke, hvorfor du er ked af det. Fortæl mig, hvad jeg gjorde.
- Ved du ikke? - Nej. Jeg har ikke gjort noget.
Hvad mener du? Er du ked af, at jeg ikke gjorde noget?
Hallo? Hallo?
- Hallo? - Hej.
- Hvad er klokken, George? - Jeg ved det ikke.
- Hvor fanden er du henne? - Jeg ved det ikke.
Hvad? Klokken er 06.00. Klokken 06.00, George. På en lørdag.
- Bløder du? Er du i fængsel? - Nej.
Så ring senere.
- Du er en idiot. - Et er en populær holdning i dag.
- Vil du vide hvorfor? - Hør her...
Jeg klokkede i det med Christina. Vi var til en forlovelsesfest i går.
Vi talte sammen og begyndte at skændes.
Hvad talte I om? George?
- Ja? - Du er en idiot.
- Hvorfor? - Fri til hende.
- Jeg er ikke klar. - Nå.
Var hun klog nok til at forlade dig?
Tag hjem, og sov. Vi ses senere.
Vi får se.
Hvad i...?
Undskyld. Kan jeg hjælpe dig?
- Jeg klarer den. Tak. - Kan jeg hjælpe dig?
Har du brug for et lift? Til kirken måske?
Undskyld. Det var ikke sådan ment. Men du er midt ude i ingenting.
Bare rolig. Min bil gik i stå.
- Og... - Hvor er du på vej hen?
- Jeg ved det ikke. - Alle tiders.
Jeg skal alligevel den vej. Vil du med?
- Jeg bør ikke køre med. Men tak. - Godt.
Held og lykke.
Nej... Vent!
Tak.
Sikkerhedssele. Vær så venlig.
Jeg vil ikke tale om det.
Jeg var bare nysgerrig.
Jeg hedder George.
Kommer du fra Cypern?
Ja, oprindeligt. Men jeg voksede op i USA. Mit græske er ikke særlig godt.
Du er vel ikke en seriemorder?
Hallo? Mor?
Rolig, mor. Jeg har det fint. Nej, nej. Jeg kører bare.
Nej. Jeg er ikke kørt galt. Ville jeg så kunne tale?
- Jeg råber ikke ad dig. - Hvornår kommer du hjem?
Det ved jeg ikke, mor. Senere. Senere!
- Jeg ved det ikke. Jeg råber ikke. - Jeg ringede til hospitalet.
Mor, jeg beder dig. Læg nu på. Godt. Farvel.
Jeg elsker også dig.
- Besvarer det dit spørgsmål? - Ja.
Men Norman Bates holdt også af sin mor.
- Godmorgen. - Hej.
Har du det bedre?
- Hvor er vi? - Det ved jeg ikke rigtig.
Jeg tror, at vi er på vej østpå.
- Ved du, hvor du vil tage hen? - Nej. Skal du være et sted?
Det skal jeg faktisk. Kap Greco ved solnedgang.
Det er en klippe ved havet, ikke? Smukt sted.
- Meget populært bryllupssted. - Det har jeg hørt.
Er du gift?
Nej. Er du?
- Klarer du den? - Ja. Det går nok.
- Er du mekaniker? - Mekaniker? Nej.
Jeg er ingeniør. Dette er min hobby.
Samler du ofte tilfældige mennesker op?
- Kalder du sig selv tilfældig? - Besvarer du spørgsmål med spørgsmål?
- Gør du? - Du er vel nok kvik.
- Hvad er din historie? - Der er ingen.
Hold nu op. Kig på os.
Vi mangler bare en stor kage, så kunne vi være figurerne oven på den.
Fortæl mig din historie. Alle har en.
Godt. Så lad mig gætte.
Du er på flugt. Men du ved ikke, hvor du skal hen.
Du flygter altså fra noget.
Hvad ville en mand flygte fra?
Politiet? Du ligner ikke en, der en på flugt fra loven.
Økonomiske problemer? Du ligner en, der klarer sig fint.
Der er altså kun en mulighed tilbage.
Det er slet ikke interessant. Det er bare en kliche.
Beklager, at jeg skuffer dig. Din historie er sikkert fascinerende.
Nej. Jeg er også en kliche. Men jeg forsøger at lave om på det nu.
Det lykkes ganske glimrende.
Hvad er hun? Din kone?
Din kæreste?
Forlovede? Hun er din forlovede, og du brød forlovelsen, ikke?
Nej. Hun er ikke min forlovede. Men jeg tror, hun gerne vil være det.
Hun er træt af, at du ikke vil binde dig, I skændtes, og du skred.
Ikke?
Det er virkelig ikke interessant. Du er virkelig en stor kliche.
- En kliche med stort C. - K.
- Kliche staves med... glem det. - I dit tilfælde staves det med C.
Cliche.
Jeg er ikke en kliche. Jeg kan bare lide tingene, som de er.
- Hvad skal hun med det stykke papir? - Det er ikke kun et stykke papir.
Jeg kan lide tingene, som de er.
Og ærlig talt... Så er jeg der, fordi jeg gerne vil være der.
Ikke fordi jeg skal.
Det siger alle, der er bange for at forpligte sig.
Jeg beklager. Det angår ikke mig.
- Nå. Kap Greco? - Hvis det er i orden.
Hvorfor ikke? Jeg skal ikke være et andet sted. Bryllup i solnedgangen.
Jeg sagde ikke bryllup. Jeg sagde Kap Greco.
- Elsker du hende? - Undskyld?
- Det er et enkelt spørgsmål. - Er du psykolog?
- Nej. Jeg er film-og dramalærer. - Sikken overraskelse.
Elsker du hende, bør du ringe til hende.
- Hun sover. - Nej, hun gør ej.
Hun har været vågen hele natten og skrevet en e-mail om sine følelser.
Når alt er fortabt, og du fortryder-
- kigger du tilbage på dette øjeblik og siger:
- "Jeg burde have ringet til hende." - Tag det ikke ilde op.
Men du bør ikke give folk råd om kærlighed. Selvom du ligner...
- Hvad? - Bryllupsfeen.
Jeg er bryllupsfeen. Jeg åbenbarer mig for mænd og hjælper dem...
- Lort. Stands bilen. - Hvad er der sket?
Stands bilen.
Sikkerhedssele...
- Hallo? - Du er vågen.
- Jeg sad og skrev noget. Hvor er du? - Ude at køre. Renser tankerne.
- Jeg vil ikke skændes. - Det vil jeg heller ikke.
- Jeg er glad for, at du ringede. - Har den.
- Samme her. - Se. Jeg har den.
- Hvem er det? George, hvem er det? - Ikke nogen.
Klarer du den?
Var det din forlovede?
Hun er ikke min forlovede.
Jeg tror end ikke, at hun er min kæreste nu... takket være dig.
Hvordan skulle jeg vide, at du ville ringe til hende?
Nå...
Hov.
- Skal jeg ringe og forklare? - Nej.
- Har du brug for at ringe til nogen? - Nej.
Jeg tog end ikke min mobil med.
Jeg har kun kjolen. Du tror vel, at jeg er skør.
Det er min bryllupsdag i dag.
Jeg har planlagt den i et år. Der skal komme cirka 500 mennesker.
Jeg bestilte en masser hvide roser og flere hundred lys.
Det kostede mine forældre en formue. Men det var blevet så smukt.
- Hvad skete der? - Jeg ved det ikke.
Jeg ved det virkelig ikke.
- Hvad er der? - Lort.
Den dygtige ingeniør kan sikkert fikse problemet.
Ja... Vi har ikke mere benzin.
Vent her, jeg henter noget. Der er en tank to kilometer herfra.
Jeg går med.
Min bedste ven Chris præsenterede os for hinanden, da vi læste i London.
- Deraf den britiske accent. - Hun var perfekt til mig, sagde han.
Den kvindelige udgave af ham. Tilmed navnet... Chris og Christina.
Mærk det. Jeg elsker det, når vinden skifter retning.
- Hun tager den ikke. - Hun har måske sat den på lydløs.
Nej. Hendes telefon er altid tændt. Hun tager den og siger en farve.
"Hej" blev "gul". Når det er mig, siger hun "blå" eller "lilla".
- Det lyder som noget, jeg ville gøre. - Hun ligner slet ikke dig.
- Det er hendes eneste særhed. - Så slem er jeg ikke.
Stands... Av. Av!
- Vent lidt. - Hvad er der?
Ville du gå to kilometer på stiletter?
- Jeg troede ikke, det var så langt. - Gå tilbage til bilen. Vi mødes der.
Det kan jeg ikke. Og vi er tættere på tanken nu.
Kan du gå hen til tanken?
- Nej. - Så tag skoene af.
Jeg går ikke helt derhen i bare fødder.
Hvad skal vi så gøre?
Jeg går hen og køber benzin, går tilbage til bilen...
- Og så kommer jeg og henter dig. - Godt.
- Vil du have selskab på vejen? - Nej, tak.
Må jeg låne penge til noget at drikke?
Tak.
Du forlader mig vel ikke her? Du kommer tilbage, ikke?
- Vil du have en slags garanti? - Nej. Jeg stoler på dig.
Har jeg gjort dig noget, siden jeg ikke må sove?
- Jeg har haft en elendig dag. - Hvor er du?
Jeg er på vejen og har samlet en brud op.
- Er det ny slang for luder? - Nej. Hun er faktisk en brud.
Al bryllupssnakken har gjort dig skør.
- Hold kæft, Chris. Hun er ægte. - Ved Christina noget om det her?
Hun hørte hende i telefonen, og jeg tror, at hun slog op med mig.
Hvor er du? Jeg kommer og henter dig.
Nej. Jeg klarer den. Jeg kommer tilbage senere.
Godt.
Hej. Det er Christina. Du ved, hvad du skal gøre.
Det er derfor, man har brudepiger.
Brud! Hallo?
Hallo?
Hvad laver du?
- Ikke noget. Jeg strækker benene. - Godt.
- Kan vi gå nu? - Nej. Det tager et par minutter.
Godt. Jeg venter i bilen, til du er klar.
- Er du vanskeligheder? - Hvad mener du?
Jeg er ikke dum. Du undgik strømeren.
Det gjorde jeg ikke.
Jeg vil ikke indblandes i noget, så hvad du end har gjort...
Jeg har ikke gjort noget.
Min forlovede er strømer. Han kan have sent nogen ud at lede efter mig.
- Hvorfor skulle politiet lede? - Ikke politiet, min forlovede.
- Hvorfor skulle din forlovede lede? - Jeg sagde ikke, hvor jeg tog hen.
I morges tænkte jeg for første gang på dagen efter brylluppet.
Og dagen efter det.
Jeg så hele min fremtid for mig, og det virkede så... konventionelt.
- Jeg tænkte: "Er det det?" - Hvad mener du med konventionelt?
Man gør det, der forventes af en:
Man gifter sig, køber hus, får et barn, et barn til. Arbejde, skole.
Ligesom alle andre.
Jeg vidste nøjagtig, hvordan mit liv ville blive.
- Men er det ikke godt at vide det? - Nej.
Jeg kan lide det uvisse. At der er potentiale derude.
Ja. Men tænk nu, hvis der ikke sker noget?
Den risiko må man løbe.
Jeg vælger spændingen ved potentialet frem for visheden om kedsomhed.
Alt det konventionelle er livet. Havde du forventet et eventyr?
Du har måske ret.
Men inden forlovelsen var der en mulighed for et eventyr.
Nu er min skæbne forseglet. Jeg kunne ikke gøre det.
- Han var ikke mit livs kærlighed. - Tænk, kvinder kan få kolde fødder.
Det er mere end kolde fødder.
- Hvad med kjolen? - Jeg stod op og gik i panik.
Jeg troede, at den ville berolige mig, men tværtimod.
Når folk vågnede, skulle jeg gennemføre det. Så jeg skred.
Har du et strømpebånd på under...? Du ved, "noget blåt"?
Efter alt det her, spørger du om det?
Godt. Fint.
Men bliver din familie ikke bekymret?
- Jo. - Så ring til dem.
Jeg orker det ikke. Jeg skammer mig. Kan vi ikke bare køre videre?
- Til Kap Greco. - Ja. Og ikke ad motorvejen.
- Så tager det længere tid. - Det gør ikke noget.
- Bare vi er der til solnedgang. - Godt.
I øvrigt... Jeg ved end ikke, hvad du hedder.
Jeg ved det.
- Hvad taler du om? De blev sammen. - Men de blev ikke sammen.
- Jo, de gjorde. - Nej, de gjorde ej.
- De er sammen i slutningen af filmen. - Det ville aldrig holde.
Hvorfor ikke?
Johnny og Baby kommer fra forskellige verdener. Hun er rig, han er en bums.
Hun havde forladt ham for en advokat.
- Du glemmer, at de var forelskede. - Det eksisterer ikke.
- Hvad? - Begær, ja. Kærlighed? Nej.
Kærlighed er et påfund, som film og samfundet vil have, vi skal tro på.
- Tror du ikke på kærlighed? - Blandt venner og familie.
Men ikke på romantisk kærlighed. Det eksisterer ikke.
- Er du skør? Hvordan kan du sige det? - Fordi det er sandt.
Verdenshistorien beviser det.
Imperier er styrtet sammen for kærlighed. Folk har ofret sjæl...
Det er ikke kærlighed, men en illusion.
En midlertidig lidenskabelig følelse. Den varer ikke evigt.
Hvorfor tror du, at alle store romancer ender med separation?
- For at holde liv i illusionen. - De ender ikke altid med separation.
"Romeo og Julie." "Casablanca." "Borte med blæsten." "Titanic."
- "Pretty Woman." - Det er ikke en stor romance.
- Hvad dælen var det? - Jeg er bange for geder.
- Sikkerhedssele. - Du er besat af sikkerhedsselen.
Tag den nu bare på.
Elskede du ham?
Med det mener jeg denne magiske følelse, du tror på.
- Det troede jeg. - Visnede følelsen?
Nej. Det var bare ikke den rigtige følelse til at begynde med.
- Du elsker ham altså ikke? - Jo. Men ikke ligesom i...
Sig det. Det var ikke ligesom i filmene. Sig det nu bare.
Kvinder er blevet fordærvet af filmindustrien.
I tror livet bør være sådan.
- Filmene bygger på noget. - Ja... På nogens fantasi.
- Stor kærlighed eksisterer. - Du er skør.
Du er skør, hvis du ikke tror på det.
- Kan du standse? - Her?
Ja. Kun et øjeblik.
Her. Hold de her.
- Hvad leder du efter? - Der burde være nyheder nu.
- Lad mig gøre det. - Tak.
- Hvad laver du? - Den faldt af.
Nej. Du ødelagde den. Ved du, hvor svært det er at finde reservedele?
Undskyld. Det var ikke med vilje.
Er du klar over, at du er ved at knuse denne mand?
Vær ikke så dramatisk. Du ved intet om kærlighed.
- Jeg ved en hel del. - Gør du det?
Ja. Der findes en videnskabelig forklaring:
Vi er programmerede til at finde en partner. Vi skal formere os.
Når man finder den person, udløser hjernen dopamin-
- ligesom når man tager kokain. Derfor bliver forelskede mennesker skøre.
- Sikke dårligt foto. - Læg det fra dig.
Man bliver besat af den person. Man længes efter den person som narko.
Denne hormonfremkaldte tilstand kaldes "forelskelse".
- Er det her din mor? - Ja.
Når man går i seng med personen, bliver kemikaliet oxytocin udløst.
Det får parret til at blive sammen længe nok til at opfostre unger.
Sådan er det. Dopamin og oxytocin.
Hvor er din far?
Aner det ikke.
Det er ufrivillig hjernevask, der får os til at finde en person-
-gifte os og få børn.
Det er artens overlevelsesmekanisme, som digtere forklæder som kærlighed.
- Vent. Stands. - Hvad er der?
- Lad mig køre lidt. - Nej. Det er i orden.
- Stands! - Rolig. Du behøver ikke køre.
Jeg synger, indtil du standser.
Godt.
Godt, godt. Hold nu op!
Værsgo. Jeg standser. Bilen er din, ikke?
Tilfreds? Du godeste. Mine ører.
Halløj. Halløj!
Du skulle have set dit ansigtsudtryk.
Hop nu ind.
Hold nu op. Hold nu op!
Det var sidste gang. Jeg lover det.
Kom nu.
Hold de her.
- Tak. - Skal du køre i bare fødder?
- Vil du have, at jeg skal køre i dem? - God pointe.
Halløj!
Hvor fanden er vi henne?
- Lyt. - Lyt til hvad?
Intetheden.
Er det ikke skønt? Man kan ikke se eller høre noget som helst.
Heller ikke vejen. Hvor fanden er vejen?
Vi kører tilbage til vejen. Slap af, og nyd det et øjeblik.
- Vil du danse med mig? Her? - Hvad?
- Kjolen fortjener en dans. - Nej.
- Hvorfor ikke? Ingen ser dig. - Beklager. Nej.
Godt.
- Har du det ikke varmt i den? - Nej.
- Tag i det mindste handskerne af. - De hører til kjolen.
Nå. Hvor ligger vejen?
Sikkerhedssele.
Hvad laver du?
Du har ret. Det er varmt.
Åndssvage underkjole.
Ville du date mig, hvis du var single?
Jeg tror, at jeg er single nu.
Nej. Det er stadig håb. Og skift ikke emne.
- Om jeg ville date dig? Nej. - Hvorfor ikke?
- Du er lidt for sær for mig. - Jeg har bare en dårlig dag.
Du får brug for et par gode dage, inden du kan komme på markedet igen.
Og du bør skifte kjolen ud. Du skulle nødig virke for ivrig.
- Du er vel en god date på en god dag. - Vær ikke nedladende.
Jeg mener det.
Du har ikke noget at bekymre dig om.
- Hej. - Hej.
- Er alt vel? - Ikke rigtig.
- Jeg ved ikke, hvem den kvinde er... - Ikke nogen. Det har jeg sagt.
Kom hjem, så vi kan tale sammen. Vil du det her, skal du komme hjem.
Jeg er det sædvanlige sted. Det er op til dig, om du vil komme.
- Jeg er der klokken 20.00. - Godt.
Det er din sidste chance, George. Jeg kan ikke holde det ud.
- Godt. - Godt.
- Hvad sagde hun? - Hun vil mødes i aften.
- Det er godt, ikke? - Det ved jeg ikke.
- Stands. - Hvorfor det?
Stands nu bare.
Du skal vende tilbage til hende.
Ligegyldig, hvilken slags kærlighed du tror på, så elsker du hende.
- Jeg elsker hende nu. - Godt.
Jeg ved ikke, om jeg elsker hende om ti år.
Du ved ikke, om du lever om ti år.
- Hvad med dig? Kap Greco? - Det går nok. Jeg finder ud af det.
Vi burde i det mindste se den udsigt. Sikkerhedssele.
- Du når ikke tilbage til tiden. - Jo. Sikkerhedssele.
Ja, ja.
Er du sulten?
Vi kan let nå ud til Kap Greco og tilbage i god tid.
Godt. Måske ikke i god tid. Men vi når det. Så spis op.
Kender du skinke og æg-lignelsen?
Livet er som skinke og æg. Man er enten hengivet eller forpligtet.
Hvad er det som skinke og æg?
Det er forskellen på at være hengivet og forpligtet.
Kyllingen er hengivet, men grisen er forpligtet.
Nå... Hvordan friede han?
- På en restaurant. - Gør folk stadig det?
- Foran tjeneren. - Intet under, at du forlod ham.
Han vidste ikke bedre. Og jeg sagde ja. Jeg var så glad.
Jeg tog tilmed danseundervisning.
Glem det.
Godt. En ven, der er lun på mig, sagde, at hvis han skulle fri-
- så ville han overraske mig med det, mens vi kørte, eller sådan noget.
"Vi skal til venstre her, og vil du giftes med mig?"
Og så ville han gemme ringen i handskerummet. Nuttet, ikke?
- Kan du lide den slags? - Ja. Hvordan ville du gøre det?
Fortæl mig det.
Det ved jeg ikke. Jeg har ikke nogen store planer.
Jeg tror, at jeg ville spørge, når det føltes rigtigt.
Jeg forstår dig ikke.
Hvorfor vil du giftes, hvis du ikke tror på kærlighed?
- Det har jeg ikke sagt. - Jo, du har.
Jeg sagde, at kærlighed ikke varer evigt.
Har vi bryllup i dag?
- Nej, nej. - Hvorfor har du så bryllupskjole på?
- Jeg prøver den bare. - Vi havnede her ved en fejl.
- Vi øver bare. - Kom I her for at tage fotos?
- Nej. Vi flygter sammen. - Hvad? Sig ikke det.
Gør folk stadig den slags?
- Hvad med ringen? - Hvad med den?
Hivs du vil fri når som helst, hvad ville du så gøre med ringen?
- Det ved jeg ikke. - Har du overhovedet købt en?
Nej, nej!
- Nej, hvor er den fin. - Læg den væk.
Du har faktisk købt en ring. Hvorfor gøre det, når du ikke vil fri?
Det er ligesom med din kjole.
Jeg troede, at den ville give mig mod til at fri.
Det var en dyr måde at samle mod.
- Du vil gerne giftes med hende. - Jeg ved det ikke.
Jeg burde vel kunne spørge nu, ikke? Det burde være blevet lettere.
Det betyder, at det er vigtigt for dig. Men du bekymrer dig for meget.
- Må jeg prøve den? - Nej.
- Læg den nu tilbage. - Er du overtroisk?
- Ærlig talt... - Det er det, jeg taler om.
Du skal slappe af og holde op med at bekymre dig.
Lort!
Det var ikke min skyld.
Hvad er der? Sig det.
Du er utrolig. Du må være den mest uansvarlige person, jeg har mødt.
Tænk på konsekvenserne. Dine handlinger påvirker andre.
Du forlader dit bryllup, ødelægger en mands liv, din familie er bekymret-
- og du virker ligeglad! Og politihistorien eller Kap Greco...
Er det der, vielsen finder sted? Er det det?
Og nu har du smidt min ring væk.
Du ved intet om mig.
Jeg gør måske dumme ting, men jeg er ikke lammet af frygt.
- Er jeg lammet af frygt? - Ja.
Gud forbyde, at du skulle løbe en risiko eller gøre noget usædvanligt.
Hvad er det værste, der kan ske?
Det her. Dig!
Du lever i en fantasiverden. Det, du vil have, findes ikke.
Folk bryder ikke ud i dans-
- bliver ikke forelskede og bliver ikke sammen for evigt.
Du iscenesætter en skuffelse og ødelægger andres liv på vejen.
- Hej, mor. - Hvor er du henne?
- Jeg er ude at køre, sagde jeg. - Hvor skal du hen?
- Mor, jeg beder dig. - Jeg troede, du kom til frokost.
- Jeg lavede koupepia. - Undskyld.
Bare rolig. Det tog hele morgnen, men jeg smider dem ud. Har du spist?
- Ja. - Hvad spiste du?
- En sandwich. - Det er ikke et måltid.
- Hvorfor forsvinder du bare? - Jeg er ikke forsvundet, mor.
Er der sket noget med Christina? Du tager livet af mig, at du ved det.
Rolig. Jeg finder ud af det med Christina.
Der er gået tre år. Hvad venter du på? Hun fortjener noget bedre.
Ja. Hun kan få en, der er bedre. Jeg bør lade hende finde en fin mand!
- Det sagde jeg ikke. - Giv mig den.
Hallo. Jeg er din søns ven. Bare rolig. Vi er ikke sammen.
Jeg er forlovet... var forlovet. Nå.
Jeg ville bare sige, at du har opfostret en god mand.
Han er sød, ærlig, og selvom han lyder dum, forlader han ikke folk.
Din søn gør sit bedste. Han har bare en rigtig dårlig dag.
- Jeg synes, at hun er den heldige. - Jeg er ikke med.
- Lad mig tale med George. - Jeg kan ikke høre dig.
George! Hallo?
Tak.
- Gjorde jeg virkelig det der? - Det ved jeg ikke.
- Yndlingsband? - The Police.
- Yndlingsbog? - "To byer."
- Er den her din? - Nej. Den er Chris'.
- Yndlingskunstner? - Norman Rockwell.
- Yndlingsmaleri? - Lady Godiva af Collier.
- Red hun ikke nøgen på en hest? - Jo.
- Yndlingshøjtid? - Min fødselsdag.
- Det er ikke en højtid. - Jo. For mig.
- Har du et blåt strømpebånd på? - Det rager ikke dig.
Men havde jeg et strømpebånd på, ville det være lyserødt.
Yndlingscitat?
Det er af Nietzsche. Noget om dem, der danser... og musik...
Du er vist meget glad for det.
Jeg har ikke tænkt over det i lang tid.
- Det mest spontane, du har gjort? - Det her.
Dit livs bedste kompliment?
- Det der. - Hold nu op.
- Din værste scoringsreplik? - "Du ligner min første kone."
Nu skal du spørge: "Hvor mange gange har du været gift?"
- Hvor mange gange har du været gift? - Ikke en eneste gang.
- Du godeste. Sagde du virkelig det? - Ja. Jeg var meget fuld.
- Du, som hader ægteskab... - Den virkede på min kæreste.
Stakkels kvinde. Du gav hende håb. Du burde skydes.
Det er sikkert sådan, jeg bør fri.
Ja. Det bør du måske.
- Hej, min ven. - Hvad sker der? Hvor er du?
- På vej til Kap Greco. - Din mor er ved at flippe ud.
Hun ringede hysterisk og sagde, at du var flygtet med en anden kvinde.
- Hvad sker der? - Ikke noget. Jeg kører bare en tur.
- Alene? - Nej. Jeg er sammen med en brud.
- Godt... - Nej. Det er ikke sådan.
- Har du talt med Christina? - Ja. Hun vil mødes i aften.
- Det godt, ikke? - Vi får se.
- Hvad skal det betyde? - Jeg ved ikke, om jeg vil møde op.
- Hvad vil du gøre med bruden? - Jeg kører hende et sted hen.
- Er hun lækker? - Hun er... anderledes.
Godt. Men husk, at mens du kører rundt, ringer alle og forstyrrer mig.
- Du er den bedste. - Hold din kæft.
- Hvad vil du gøre? - Ved hvad?
Din kæreste.
Hvad synes du, at jeg skal gøre?
- Helt ærligt. - Hvorfor er min mening vigtig?
Jeg vil ikke have, at nogen samler mig op i min bryllupsjakke om et år.
- Du har et enestående perspektiv. - Rart at være til gavn.
- Så hvad siger du til det? - Ja...
Hvad du end gør, så vær ikke en kryster.
Hvis du vil være sammen med hende, så giv dig selv fuldt ud.
Hvis ikke, så vær så anstændig, og slå op nu. Spild ikke hendes tid.
Vær ikke en kryster. Som mig.
- Du er ikke en kryster. - Jo. Det er jeg.
I stedet for at tackle problemet, flygtede jeg.
- Det kan kræve tid at samle mod. - Hvor meget tid?
Cirka en dag.
Jeg spøger. Så lang tid, som man har brug for.
Hvad har du tænkt dig at gøre?
Skal vi ikke begge være krystere og flygte sammen?
- Hvad er der galt? - Ikke noget.
Jeg bliver sindssyg, når kvinder siger det, og der er noget galt.
- Hvor spørge, hvis du ved det? - Så vi kan fikse det.
Du kan ikke fikse det her.
Jeg hedder Eva.
Rart at møde dig.
Tror du på skæbnen?
Nej. Ikke rigtig. Jeg tror på den frie vilje.
- Former viljen ikke skæbnen? - Så er det jo ikke skæbnen.
Jeg tror, at der var en grund til, at vi mødtes. Det var skæbnen.
- Nå? Hvad er vores skæbne så? - Det har jeg endnu ikke besluttet.
Så er det den frie vilje. Ikke skæbnen.
Godt. Hvad vil din frie vilje have, at vores skæbne skal være?
Flyt den væk fra vejen.
Jeg rør den ikke. Vi burde have kørt rundt om den.
Vi kan ikke lade en stå her. Det er farligt.
- Hvad er der? - Det er noget i den.
Lad den stå. Lad os køre videre.
- Kom nu. - Er du ikke nysgerrig?
- Angående hvad? - Indholdet.
- Nej. - Hvad nu hvis det er en million?
- Hvad nu hvis det er en bombe? - Ja. vildmarken er vigtigt mål.
- Hvorfor vil du åbne den kasse? - Er du slet ikke nysgerrig?
Jeg kan leve uden. Tænk på Pandoras æske. Nogle ting skal ikke åbnes.
- Jeg slipper ikke ondskab fri. - Det kan være et menneskes hoved.
- Som bevæger sig. - Godt. Lad mig finde en kæp.
Åbn ikke kassen. Lad være.
Saml den ikke op. Hun samlede den op.
- Du ved ikke, hvor den har været. - Se, hvor sød den er.
Jeg kan se, hvor det bærer hen.
- Kan vi beholde ham? - Nej!
- "Vi?" - Jeg mente "jeg".
Den tingest skal ikke ind i min bil.
Tak, onkel George. Tak, onkel George.
Sig tak til onkel George.
Du ved vel, at det er et stort ansvar?
Ansvar. Hvor skræmmende. Ja.
Bløder du?
Det er ikke noget. Et gammelt sår. Det er vel hvalpen, der åbnede det.
- Vil du ikke tjekke det? - Nej. Det går nok.
Når vi standser, kan du købe plaster, hvis du får det bedre af det.
Godt.
PATIENT FLYGTER FRA SINDSSYGEHOSPITAL
- Er alt vel? - Ja.
- Hvordan har du det? - Godt. Jeg nyder mine nye sandaler.
Hvorfor standsede du?
Jeg skal tisse igen. Jeg ved det...
- Jeg kommer straks. - Tager du hvalpen med?
Kom nu. Tag den. Tag den.
- Hvad er der nu? - Jeg har et problem.
- Hun kommer fra et sindssygehospital. - Hvad har hun gjort?
Nej. Jeg mener det. Hun er en psykiatrisk patient.
- Det er ikke sjovt. - Hvor ved du det fra?
Jeg så det i dagens avis. Hun skulle giftes for et år siden.
Hun blev forladt ved alteret, fik et nervesammenbrud og blev indlagt.
Nu er hun flygtet og sidder i min bil.
- Ved hun, at du ved det? - Nej.
Godt. Hvor sindssyg er hun?
Ville hun dolke dig med en issyl, eller er hun bare ustabil?
Det ved jeg ikke. Hun virkede normal.
Jeg har tilbragt en herlig dag med hende.
- Du er måske også skør. - Holder op med at spøge.
- Hvad skal jeg gøre? - Overlad hende til politiet.
- Hun havde måske grund til at flygte. - Du godeste.
- Du kan lide hende, ikke? - Det angår alligevel ikke mig.
Hun ville køre til Kap Greco.
Jeg kører hende derhen, og så går vi hver til sit.
- Er du dum? - Hvorfor?
- Skal I køre til Kap Greco? - Ja. Og hvad så?
Kører du en skør pige ud til en klippeafsats?
- Ja. Når du siger det på den måde... - Er det en hund?
Hej.
Se. Nu går det bedre. Tak for plastrene.
- Eva. - Ja, George.
Dagen er næsten omme.
Skal du ikke ringe til nogen og sige, at alt er vel?
Det kan jeg ikke. Ikke endnu.
- Hvad sker der efter det her? - Efter hvad?
Det her. Nu, hvor du er en fri kvinde.
Jeg må vel begynde forfra.
Er du parat til det?
Måske.
Vi er nået frem. Se, hvor smukt her er.
Vent.
- Jeg vil spørge dig om noget. - Hvad er der galt?
- Hvorfor er vi virkelig kommet her? - Hvad mener du?
- Hvad foregår der? - Hvad mener du?
Jeg så din historie i avisen.
Slip mig. Hvad laver du? Jeg ville bare tage herud.
- Tag handskerne af. Tag dem af. - Nej!
- Hvad laver vi her? - Slip mig.
- Jeg hjælper dig. Vær ærlig. - Jeg ville bare tage herud.
- Hvorfor? - Fordi!
Fordi jeg plejede at komme her inden alt det her.
Inden jeg var nogens kæreste, forlovede eller ynkelige eks.
Inden jeg blev spærret inde.
Da jeg bare var mig. Jeg ville bare føle det igen.
Hvorfor fortalte du mig ikke det?
Fortælle dig hvad?
Føles det bedre?
Næsten.
Jeg bør vel tage tilbage, indtil jeg virkelig har det bedre.
Godt.
Kan du give mig et lift?
Jeg skal alligevel den vej.
- Er det her det rigtige sted? - Ja. Det er fint nok.
- Der er jo ikke noget. - Det er ti minutter herfra.
- Lad mig køre dig derhen. - Nej.
Jeg beder dig.
Jeg har jo mine nye sandaler. Jeg skal nok klare den.
Hvad med hvalpen?
Jeg beholder ham.
- Mener du det? - Ja.
Vent.
Jeg giver dig en lommelygte. Jeg har vist en i bagagerummet.
Vær modig.
- Vent. Jeg kom lige i tanker om det. - Hvad?
"Og alle de, der dansede-
- blev anset for at være gale af dem, der ikke kunne høre musikken."
Danske tekster: www.btistudios.com