Det er den største flok grå revhajer på kloden.
Der er 700 af dem.
Rovdyrene samles under fuldmånen med et eneste formål.
De æder.
Et hold forskere dykker ned til dem
og med den nyeste teknologi optager de den storslåede jagt.
De finder ud af, hvad der foregår i den enorm sværm af hajer.
700 grå revhajer lever i midten af Stillehavet
omkring en ø, man ikke kan se fra rummet.
Det er ved atollen Fakarava cirka 400 kilometer fra Tahiti.
Atollen er en ring af koraller med kløfter.
der forbinder lagunen til havet.
De dybeste kaldes kanaler.
Skjult i Fakaravas sydligste kanal
finder man den tætteste bestand af grå revhajer.
Der lever 700 af dem i denne dal af koraller
som er et UNESCO biosfærereservat.
Meget af deres adfærd er et mysterium.
Hvad tiltrækker det enorme antal?
Er der ledere, som resten følger?
Et hold på over 20 dykkere og forskere skal undersøge det.
Holdets leder er biologen og fotografen Laurent Ballesta.
Forsigtigt. Sæt den ned.
Laurent og hans hold har været her før
for fire år siden for at tjekke rygter om store stimer havaborrer
der kom for at gyde under fuldmånen i juni
der fungerer som et signal til at lægge æg.
Rygterne passede.
Fakarava-kanalen er sted for en af de største samlinger
i verden med over 17.000 havaborrer.
De tiltrækker hajerne.
Der var så mange rovdyr, at de talte dem og talte dem om igen og igen.
Et kamera tog hele turen langs den sydlige kanal
på omkring 800 meter.
Optagelserne afslørede et antal på 700.
705 helt præcist.
Det er den største tæthed af hajer, man har set.
Laurent og holdet er mere nysgerrige end bange.
De undersøgte området om natten, blandt hundredvis af hajer.
Vi fandt ud af, at hajerne,
der om dagen var samlet i mellemdybde
svømmede ned til bunden og begyndte at plyndre i bunden af kløften.
Vi turde ikke nærme os.
Vi blev ti meter over dem.
Vi optog dem på afstand med knæene trukket helt op under os.
Vi turde ikke lade noget dingle foran kæberne.
Havet sydede af hajer. En uigennemtrængelig klump.
Vi dykkede lidt dybere ned i udkanten.
Vi holdt stadig afstand, men kom lidt tættere på bunden.
Vi kunne stadig ikke se, hvad der skete i midten af flokken.
Når vi optog i den dybde, puffede hajerne til os.
Pokkers.
Vi indså, at vi ikke var mål, men bare forhindringer.
For pokker da.
Det slog os, at det mindede om et socialt system.
Vi begyndte at tro, at vi så forskellige rovstrategier.
Vi havde en fornemmelse. En intuition.
Lad os teste det. Lad os se, om det er et videnskabeligt faktum.
Laurent vil gerne bevise, at hajerne er klogere, end vi tror.
De næste dage er afgørende.
Havaborrer samles ved fuldmånen i juni.
Det er på det tidspunkt, hajerne går på rov.
Månen er som et ur for både forskerne og fiskene.
Nedtællingen til en massakre.
Det er ikke tilfældigt, at 700 hajer samles ved Fakarava.
De er der på grund af øens historie.
Viden om den geologiske fortid afslører den biologisk nutid.
Fakarava blev skabt for 70 millioner år siden.
Så snart vulkanen rejste sig fra Stillehavet,
besatte korallerne dens kyster.
Snart var øen omkranset af en ring af koraller.
Nordpå gjorde ferskvand fra floderne, at korallerne ikke voksede
hvilket skabte en kløft i revet, der var næsten 1,6 kilometer bred.
Vulkanen døde og i løbet af to millioner år
forsvandt vulkanen, mens revet voksede videre.
Det bærer stadig aftrykket fra de gamle floder. Kanalerne.
Passet mod nord tager tidevandets pres,
så den resterende strøm, der når den sydlige kanal, er blid.
Den milde strøm er en god ting.
Den er så svag, at korallerne kan udvikle sig og give fisk ly
men er stærk nok til at skabe en konstant strøm af mad til alle.
Hajer trives også i strømmen.
Om dagen hviler de sig. Om natten jager de.
Strømmen er det første led, hvis man vil forstå, hvorfor hajerne er der.
For at få hele billedet må Laurent
kende rovdyrenes bevægelser.
Han har bedt tre forskere om at lave en 3D-model, der skal hjælpe ham.
De starter med at placere antenner i bunden af passet.
Strømstyrken er ikke jævn.
Vi ved, hvor i kanalen de er, og hvor aktive.
Vi har en vis forståelse af strømmens styrke,
og så kan vi se, hvordan adfærden varierer.
Ud fra de forsøg, vi har lavet
så skal vi sætte modtagerne omkring 100 meter fra hinanden.
Vi leder efter det bedste sted til de akustiske mikrofoner.
Så sikrer vi, at vi har de mærkede hajer, hvor de er mest.
Stederne op langs væggene.
Vi vil også se, hvor de jager om natten.
Så kan vi sammenligne dagens aktivitet med nattens.
En stor gruppe hajer opholder sig her.
Så alle modtagerne kan spore dem.
Sejt. Vi skal bare have sat dem op.
De skal have tilladelse til at installere de 25 antenner
for hajerne er beskyttet af loven.
22 er 1, 0, 1, 7, 9, 9.
1, 1, 3, 1, 2, 2.
Installationen af antennerne er den nemme del.
1, 1, 5, 3, 3, 4.
Dernæst skal de udstyre 40 hajer med en elektronisk chip,
så de kan spore deres bevægelser.
De grå revhajer holder afstand til dykkerne.
De er forsigtige.
Disse rovdyr er også bytte for fire meter lange hammerhajer.
Godt. Så har vi... VHF'en virker fint.
Antennerne er klar,
så nu skal de have placeret chipsene i hajernes maver.
Chipsene gør, at forskerne ved, hvornår rovdyrene angriber,
og om de forlader kanalen,
og om de 700 hajer handler som en eller enkeltvist.
Det er smart at have en haj her.
Hvis alt går som planlagt,
så kan de spore hver enkelt hajs bevægelser.
Holdet har endnu et redskab.
Et spionkamera, der skal sættes på en haj.
Lad os prøve og se.
Det er Yannis' først dyk om natten ned midt i flokken.
Han og Laurent vil teste
en overraskende teknik til at placere spionkameraet på en haj.
Det er ikke sikkert, hajerne vil samarbejde.
Forskere i Fakarava, en atol i Stillehavet, må arbejde i mørke,
for hajerne er forsigtige om dagen og utilnærmelige.
Om natten gør jagten dem dristigere.
Forskning viser, at hvis man vender en haj om på ryggen,
så kommer den i en hypnotisk tilstand.
Det gjorde man med hajer, der var vant til dykkere.
Nu vil Laurent og holdet teste det midt i ædegildet.
Utroligt nok så virker immobiliseringsteknikken.
Det er et trick, der kan blive videnskabelig protokol.
De har brug for en stor haj, der skal bære kameraet.
Koordineringen mellem forskerne er afgørende.
Hver haj opfører sig anderledes.
Det er ikke alle, der bliver hypnotiseret, og så kan de bide.
Yannis synes, den er for lille. Laurent lader den gå.
Mens de leder efter en større haj, ser de en hidtil udokumenteret jagt.
Det er en muræne.
En enlig gå revhaj vil aldrig angribe en så stor moræne,
men som en flok tøver de ikke.
Efter to timer giver Yannis og Laurent op.
Det er for svært at montere kameraet.
De må hurtigt finde en anden vej.
Yannis undersøger de første billeder.
Noget slår ham.
Det ser ud til, at hajerne danner par, når de jager.
En af de fascinerende ting ved hajerne
i Fakarava-kanalen er hajernes sociale system.
Hvorfor danner de disse sociale bånd?
Når de er tæt på hinanden, kan en haj se en anden haj
fange et bytte og drage fordel af det.
Hvis der er en fisk her. En haj ser den
og angriber fisken, der undslipper.
En anden haj ser hajen, der er efter fisken.
Den ser fisken og formår at fange den.
Tæt på hinanden ser man, at hvis du fanger noget
så kan det hjælpe mig.
Det er simpelt, men kan bevirke, at der dannes sociale bånd.
Der er måske noget om denne teori,
men den skaber nye mysterier.
Er de forskellige par rivaler? Jager et par altid sammen?
Jager de hver nat?
En haj har brug for tre til fire kilo fisk om ugen.
Så teoretisk behøver den ikke at jage med 24 timers mellemrum.
Den elektroniske chip kan måske finde svaret.
De skal dog have sat dem på de farlige rovdyr.
Alle andre steder i verden
fanger forskere hajer med krog og line for at mærke dem.
I atollen i Fakarava
har forskerne besluttet at immobilisere dem
og så få dem op til båden med lasso.
Ingen har prøvet cowboy-teknikken på grå revhajer før
men kun på hvidtippet revhajer.
Det er et mindre indgreb for hajen
men man risikerer dog, at den bider nogen.
Et problem med hypnose er dyrets vægt.
Hvis en haj ikke svømmer, så synker den.
Når man immobiliserer den, så synker den.
Så er dens kæber tæt på benene.
For pokker.
Laurent ser det som en udfordring.
Han er besluttet på at få det gjort.
Yannis, du skal tage den løse.
Yannis, jeg trækker fra den anden side.
-Her? -Fint.
Giv den mere reb.
Det er en flot en. Så er det nu.
-En, to, tre... -Ja.
-Sådan. -Der kommer den.
-Du godeste. -Rør ikke ved den.
Tæt på, tæt på.
Når hajen har bugen opad,
så er den mere rolig og nemmere at mærke.
Hajen er mindre stresset, når den har bugen opad.
Yannis forsøger at implantere den første elektroniske chip.
Skindets overflade er hård.
Der er et tykt muskellag, før man når ind til hulrummet.
Selvom indgrebet ser dramatisk ud,
skal man huske på et par ting.
Hajer lever ret voldsomme liv,
særligt når de parrer sig.
Hannen bider hunnen,
og hunnerne kan være ret ilde tilredt.
Man ser hunner med store ar
meget større end det, vi gør her.
De er vant til at få mange sår.
Derfor har de et ret imponerende immunforsvar.
De heler utrolig hurtigt.
Vi har fanget hajer, og et par dage efter mærkning
er såret allerede helet.
-Kan vi lade den gå? -Ja.
En, to, tre. Vend den og bind den op.
-Den smutter selv. -Perfekt.
Vi ved, at den er sund.
Holdet håber, de kan mærke 40 hajer og følge dem et helt år.
Så vil de vide, hvad hajerne laver.
Forlader de kanalen, eller bliver de der? Jager de hver nat?
Jager de sammen, og er de påvirket af månens cyklus?
Det er dog nemmere sagt end gjort at mærke 40 hajer.
Du godeste.
I Fakarava-kanalen
mærker forskere hajer med en lasso-teknik.
De skal samtidig undgå at blive angrebet.
En, to, tre.
Der er den.
Den blev måske bidt under parringen, eller mens den angreb bytte.
Det sker, de bider hinanden.
Den er en han. Det er den første han.
Denne haj er større, så Yannis vil montere spionkameraet.
-Kom tilbage igen. -Vend den om.
-Sådan. -Godt.
Det er den bedste måde at gøre det.
Sådan. Pres fremad og slip.
De mærkede ni hajer den første aften,
men der er lang vej til målet på 40.
Holdet har talt hajerne hver tredje dag.
416, så 480, 520,
Antallet stiger, som fuldmånen nærmer sig.
Om dagen danner hajerne tre grupper, som dykkerne kalder vægge.
Opdagelsesrejsende i 1960'erne fandt på navnet.
De så, som de første, hundredvis af hajer stå sådan.
Væggene dannes på bestemte steder.
Gennem fire år har Laurents hold observeret,
at hajerne hviler på årer af strøm i kanalen.
Når de forlader strømmen, tager andre deres plads,
som fugle, der trækker i V-formationer.
De stopper kun, så de kan få renset tænder af pudsefisken.
Forskerne opdager, at kameraet er faldet af hajen.
Yannis Papastamatiou ser nærmere på flokkens adfærd.
Vi kan se på denne video,
at vores haj med kameraet ofte er sammen med
denne haj, som har en skade på rygfinnen.
Det tyder på, der er et bånd mellem de to hajer.
Vi vil gerne vide, om det også gælder om natten.
Danner de sociale bånd, når de jager?
Fuldmånen nærmer sig.
Nu skal Laurents mest komplekse ide i spil.
Buen kombinerer fotografi og video
og kan fange jagten med hundreddele af et sekund.
Det har 32 synkroniserede kameraer, der bevæger sig inden i 3D-billedet.
Holdet ved ikke, hvordan hajerne vil reagere på den.
De laver de første optagelser om dagen mellem fiskene.
Det kommende mørke vil afsløre,
hvad der sker, når 700 hajer bliver til 700 jægere.
Kør, kør, kør...
I dagslys ser resultaterne fra 3D-buen lovende ud.
Nu skal de vente på natten.
Kanalen er ikke et velassorteret spisekammer,
men et transportbånd med føde,
der kører hurtigere og hurtigere, som fuldmånen i juni nærmer sig.
Der er bytte nok til mange sultne hajer.
En efter en kommer flere slags fisk fra lagunen
til kanalen, som var det et aftalt mødested.
De finder på plads ved porten til havet.
For at give larverne chance for at overleve væk fra revets rovdyr,
er de klar til at gyde i strømmen, der fører ud til havet.
Lige nu er der kun få havaborrer i kanalen.
Snart vil der være 17.000 af dem. Det ved hajerne.
Bryllupsrejsen bliver til et blodbad.
Der er få dage til de 700 hajers ædegilde,
og forskerne gør klar til at dokumentere begivenheden.
Antonin og Thibault arbejder med buen, og det er Yannis' sidste nat på opgaven.
Han placerer den elektroniske chip nummer 40.
Når mørket falder på,
halvsover fiskene og er mindre opmærksomme på fare.
Så slår hajen til.
Optagelserne viser de forskellige faser af hajernes angreb.
Hajerne tiltrækkes af lyd.
Synet hjælper også, men i mørket
har hajerne en særlig fordel.
De kan spore fiskenes elektromagnetisk felt
ved hjælp af sensitive celler omkring munden,
der kaldes Lorenzini-ampuller.
Den elektriske stimulation virker op til 30 centimeter fra munden.
Når fiskene er oprørte, er det elektromagnetiske felt stærkere.
Kunne de spille døde, ville hajerne tro, de var døde ting
og ignorere dem.
Alene er en haj klodset.
Den er bedst i en flok, hvor alle bevæger sig samlet.
Billederne afslører, at 25 procent af flokkens angreb er en succes.
Hold det op mod en ulveflok, der siges at være effektiv
og kun fanger 14 procent af sit bytte.
Billederne viser, at de omringer byttet.
Teamwork er klart en fordel.
Når byttet er trængt op i et hjørne, er det nemt.
Hver haj kræver sin andel.
I Fakarava er der masser af bytte, så det er ikke et problem.
Med tiden vil alle kæber gribe et bytte.
Kæberne er ubrugelige, hvis byttet er skjult.
Holdet gør en utrolig iagttagelse.
De grå revhajer følger efter de hvidtippede revhajer.
De kan svømme ind i huller og bakke ud igen.
De er de eneste, der kan finde bytte, som skjuler sig i revet.
Det er et helt nyt element af deres adfærd.
Flokken af hajer kan udnytte andre arters evner.
Chipsene på mærkede hajer
sender information, når de passerer en af de mange antenner.
Efter en uge indsamler Johann og Antonin dataene.
Antennerne kommer retur hver nat, så de fortsat kan spore.
Der er en farve for hver af de mærkede hajer.
Man kan se to grupper. Den ene gruppe bliver her.
På havsiden af kløften.
Den anden gruppe er mere aktiv.
De er primært i passet om dagen. Vandet lige her.
Om natten så svømmer de faktisk mere i dette område.
Vi kan også se, om der er ledere.
Der er grupper af hajer, der bevæger sig sammen.
Vi kan se, om det er den samme haj, der starter.
Der er tre dage til fuldmånen, og holdet gør de sidste ting klar.
Buen får sin debut blandt hundredvis af hajer
i midten af et enormt hajangreb.
Da natten falder på to dage før fuldmånen,
virker hajerne uforstyrrede af buen og jager videre
lige under dykkernes fødder.
Det står klart, at både når de hviler om dagen
og angriber om natten, så danner hajerne par
undergrupper, der arbejder sammen.
Optagelser fra buen afslører, hvad der sker i midten af et angreb.
Hajen til højre jager byttet mod de andre.
Den langsomme optagelse vise jagtpar.
Ud over flokkens generelle synkronisering
er de organiseret på et dybere niveau,
baseret på kortvarige eller længerevarende fællesinteresser.
Byttet kan undslippe en gang, måske to, men ikke for altid.
Koordineringen er en blanding af samarbejde og konkurrence.
De ser mere på, end de hjælper, men det virker.
Hvis den ene ikke vinder, så gør den anden.
Næsten 600 hajer jager her nu.
Der kommer flere og flere til hver nat.
-Vi er en del af flokken nu. -Den følelse havde jeg.
Man svømmer ud. Man er sammen med dem.
Man har lyst til at tage en under hver arm og så gå med dem.
Der var hajer overalt. De skuffede os ikke.
Der kommer flere hvert år.
Der var mange unger.
Der var mange unger på denne størrelse.
-En af dem kaldte dig far. -Jeg ville ikke indrømme det.
De har dykket gennem 50 nætter.
Nu er de kommet til den 51. Det er dagen før fuldmånen
den vigtigste nat for hajerne og for Laurent og holdet.
Overvågningskameraet viser klar bane.
Som hvert år på den tid er havaborren tilbage.
De er alene hele året, men samles til den årlige gydning.
Ingen misser dagen. Fuldmånen i juni.
Man behøver ikke læse stjerner for at se, at hunnerne er drægtige.
Dette er dagen, som de 700 hajer har ventet på.
I aften vil de teste alle teorierne om, hvordan flokken fungerer.
Angrebet starter inde i kanalen, hvor hajerne hviler.
Nedtællingen til massakren er begyndt.
Havaborren kommer en gang om året for at forplante sig.
Mens de venter på, at hunnerne gyder, gemme hannerne sig.
Gemmer du dig ikke, så er du færdig. Natten falder på.
Flokken vågner, og de er sultne.
700 hajer sværmer om deres bytte.
En tornado af kæber efterfulgt af en regn af skæl.
Det er en dødelig rundkørsel.
Elektro-receptorer hjælper hajerne med at finde byttet.
For havaborren er det prisen, de betaler for den næste generation.
Selvom hajerne jager i flok, så er de ikke glade for at dele.
Mange har dybe ar, måske fra kampe med andre hajer under jagten.
Denne havaborre har undsluppet tre sæt kæber...
...men ikke det fjerde.
En papegøjefisk svømmer halvt i søvne ind i en hvidtippet revhaj.
Den grå revhaj bider den hvidtippede. Fisken undslipper.
Tynget af sin store bug kan en hun ikke slippe væk.
Hendes æg spredes og går til spilde.
Ved midnat er fuldmånen på sit højeste.
Den oplyser hele havbunden.
Klokken fem om morgenen ligger den lavt,
og hajerne efterlades udmattede i mørket.
Jagten tager endelig af.
Det ved havaborrerne, og de begynder at gyde.
I mørket er hajerne mindre opmærksomme.
Lyset fra kameraerne påvirker dem ikke. De er for sporadiske.
Hajer har udviklet sig til de ultimative rovdyr,
men deres bytte har også udviklet sig.
Havaborren har lært
at gyde på dette belejlige øjeblik.
Både bytte og rovdyr har styrker og svagheder.
Havaborren er mindre sårbar, end biologerne troede.
Det sker, at hajerne misser deres mål.
Det er fire måneder siden, de startede.
Det elektroniske mærke afslører hajernes hemmeligheder.
De overholder visse regler.
Om dagen bliver de i tre grupper. De tager en runde og sover lidt.
De begynder at danne par.
Om natten jager de bytte sammen.
De danner par natten over, der er undergrupperinger i flokken.
De danner ikke de samme par natten efter.
Denne adfærd har ikke været dokumenteret før.
3.000 timers undervandsoptagelser afslører,
at en stor gruppe grå revhajer er farligere end en flok ulve.
Der er noget endnu mere utroligt og hidtil ukendt.
Hajerne følger månens cyklus
langt mere end mængden af bytte.
Mængden af månelys bestemmer jagtens intensitet.
Om morgenen vender hajerne tilbage til deres væg
bortset fra to af de 40 mærkede, der forlod kanalen
og ikke er vendt tilbage.
Der er stadig mysterier, der skal løses i Fakarava-kanalen
men det står klart...
I disse uberørte havområder hersker den grå revhaj.
Tekster af: Anders P. Sørensen