Det här är den största gruppen av grå revhajar i världen.
700 stycken.
Dessa rovdjur samlas under fullmånen med ett enda syfte:
Att äta.
Nu ska en grupp forskare dyka ner
med toppmodern teknologi för att filma jakten på ett nytt sätt...
...och se vad som egentligen händer i den enorma hajflocken.
700 grå revhajar lever mitt i det stora Stilla havet
runt en ö som inte syns från rymden.
Atollen Fakarava ligger 400 km från Tahiti.
Atollen är en ring av korall med öppningar
som kopplar lagunen till havet.
De djupaste kallas för kanaler.
Dolt i Fakaravas sydligaste kanal
finns världens tätaste bestånd av grå revhajar.
700 stycken lever i den här koralldalen.
Den är klassad som ett biosfärområde av UNESCO.
Mycket av deras beteende är en gåta.
Vad lockar hit så många av dem?
Finns det ledare som de andra följer?
Ett team med över tjugo dykare och forskare ska ta reda på det.
Biologen och fotografen Laurent Ballesta leder teamet.
Försiktigt. Sätt ner den.
Laurent och hans team har varit här förut
för fyra år sedan efter rykten om enorma grouperstim
som förökar sig här under fullmånen i juni
som är deras signal för att lägga ägg.
Ryktena var sanna.
I Fakarava-kanalen sker en av de största samlingarna i världen:
17 000 groupers.
Det lockar självklart till sig hajar.
Det fanns så många att teamet fick räkna om dem flera gånger.
En kamera följde hela den södra kanalen.
Det är runt 800 meter.
Filmen visade hela 700 hajar.
705 för att vara exakt.
Det är det tätaste beståndet man någonsin har sett.
Teamets nyfikenhet är starkare än deras rädsla.
De vill kolla in området på natten, mitt bland hundratals hajar.
Det vi såg i det här området
var att hajarna på medeldjup plötsligt simmade ner mot botten.
De började jaga på botten av kanalen.
Vi vågade inte simma nära.
Vi stannade tio meter över dem.
Vi filmade på långt håll, med knäna uppe vid axlarna.
Vi vågade inte låta något dingla nära de käkarna.
Vattnet var fullt av hajar, som en tät boll av dem.
Vi dök lite djupare vid kanten.
Vi höll avståndet, men kom lite närmare botten.
Vad är det som händer i mitten när vi simmar runt dem?
När vi filmade knuffades vi ibland av hajarna.
Fan!
Vi insåg att vi inte var måltavlor, utan bara hinder i deras väg.
Fan!
Vi såg något som liknade en socialt system.
Vi misstänkte att de använde olika jaktstrategier.
Vi hade en föraning om det.
Vi ville testa det och se om det går att bevisa vetenskapligt.
Laurent vill bevisa att hajarna är smartare än vad vi tror.
De kommande dagarna är avgörande.
Fullmånen får groupers att samlas.
Det är då hajarna börjar härja.
Månen är en tickande klocka för forskarna och fiskarna.
En nedräkning till en massaker.
700 hajar samlas inte vid Fakarava av en slump.
De är här på grund av öns bakgrund.
Dess geologiska förflutna avslöjar dess biologiska nutid.
Fakarava föddes för 70 miljoner år sedan.
När vulkanen hade kommit upp från Stilla havets djup
började reven kolonisera kusten.
Snart omgavs ön av en korallring.
I norr växte de inte på grund av färskvatten från floder.
Det lämnade ett tre kilometer brett hål.
Elden slocknade och vulkanen försvann efter två miljoner år
medan revet fortsatte att växa.
Men man ser spåren efter de gamla floderna i kanalerna.
Passagen i norr utsätts för tidvattnet.
Strömmen som når den södra kanalen är svag.
Den svaga strömmen är en välsignelse.
Korallen kan utvecklas och skapa skydd för fiskar.
Men den är stark nog att skapa ett konstant flöde av mat till alla.
Hajar trivs också i strömmen.
På dagen vilar de här. På natten jagar de här.
Den idealiska strömmen är den första ledtråden till varför de samlas här.
Men för att se hela bilden
måste Laurent förstå rovdjurens rörelser.
Tre forskare ska skapa en 3D-modell för att åstadkomma det.
De placerar ut antenner längst ner i kanalen.
Strömmen är inte jämn.
Om vi vet var de är i kanalen och hur aktiva de är
och förstår strömmens styrka
kan vi se hur deras beteende varierar.
Enligt våra tester
måste vi sätta mottagarna med ungefär 100 meters avstånd.
HAJ- OCH ROCKA-EKOLOG
Vi letar efter de bästa lägena för mottagarna
så att vi vet var hajarna är mest. Det är vid väggarna.
Men också var de jagar på natten
så att vi kan jämföra dag och natt.
HAJBETEENDE-EKOLOG
Vi har en stor flock hajar som lever i det här området.
Alla de här mottagarna får in signalen.
Bra. Då sätter vi ut dem där.
De måste få regeringens tillstånd för att installera 25 antenner
eftersom de här hajarna är skyddade.
Nummer 22 är 101799.
1, 1, 3, 1, 2, 2.
Att installera 25 antenner är den enkla delen.
1, 1, 5, 3, 3, 4.
Nästa steg är att märka 40 hajar med elektroniska chip
för att följa deras rörelser.
Hajarna håller avståndet.
De är lika försiktiga som dykarna.
Dessa rovdjur är byte för fyra meter långa hammarhajar.
Bra. Då har vi det. VHF fungerar bra.
Med antennerna på plats
är det dags att tänka ut hur de ska sätta chippen i hajarna.
Chippen visar forskarna exakt när rovdjuren blir aktiva.
Om de lämnar kanalen ibland och om de är en enhet eller självständiga.
Det blir nog bäst här.
Om allt går som planerat
kan de följa varje hajs rörelser.
De har också ett annat hjälpmedel.
En spionkamera med sensorer som kan fästas vid en haj.
Vi provar det.
Det här är Yannis första nattdyk ner till mitten av hajflocken.
Han och Laurent ska prova
att sätta en spionkamera på en haj med en överraskande metod.
Men hajarna samarbetar kanske inte.
Forskare vid atollen Fakarava måste jobba i mörkret
för att hajarna är alltför vaksamma under dagen.
På natten blir de modigare under jakten.
Om man vänder en haj på rygg
hamnar den i ett hypnotiskt tillstånd.
Men det har bara prövats med hajar som är vana vid dykare.
Nu ska Laurents team testa det här, mitt i en frenetisk jakt.
Otroligt nog fungerar metoden.
Det är ett cirkustrick som kan bli en vetenskapligt beprövad metod.
De behöver en stor haj till kameran.
Forskarnas samarbete är avgörande.
Varje haj reagerar annorlunda.
Vissa hypnotiseras inte. Det är då de kan bitas.
Yannis tycker att den här är för liten. Laurent släpper den.
Medan de söker en större haj pågår en aldrig tidigare filmad jakt.
Det är en muräna.
En ensam revhaj skulle aldrig anfalla en så stor muräna.
Men tillsammans tvekar de inte.
Efter två timmar ger Yannis och Laurent upp.
Det är för svårt att fästa kameran.
De måste hitta ett annat sätt fort.
Tillbaka på kontoret går Yannis igenom de första bilderna.
Något slår honom.
Det verkar som om hajarna slår ihop sig och jagar i par.
Det mest fascinerande med hajarna i Fakarava-kanalen
MARINBIOLOG
är deras sociala struktur.
Varför bildar de sociala band?
Om de håller sig nära varandra ser de när de andra fångar byten.
Tänk er en fisk här. En haj får syn på den.
Den anfaller fisken, men den kommer undan.
En annan haj ser hajen som anfaller fisken.
Då ser den också fisken och lyckas fånga den.
Jag ser om du får mat eller jagar byten som gagnar mig.
Det kan få oss att bilda sociala band.
Partnerteorin kan stämma.
Men den väcker fler frågor.
Är paren partners eller rivaler? Jagar ett par alltid tillsammans?
Jagar de varje natt?
En haj behöver bara tre-fyra kilo fisk i veckan.
Teoretiskt sett måste den inte jaga varje natt.
De elektroniska chippen kan ge dem svaret.
Men bara om de hittar ett sätt att fästa dem på de dödliga rovdjuren.
På andra håll i världen
fiskar man upp hajar med krok för att märka dem.
Men vid Fakarava-atollen
griper forskarna tag i dem för hand
och binder dem för att få upp dem till båten.
Ingen har provat den metoden på en grå revhaj förut.
Bara på korallhajar.
Det är skonsammare för hajen
men risken är stor att någon blir biten.
Ett problem med hypnos är djurets vikt.
Om en haj inte simmar, sjunker den.
Om den hypnotiseras brukar den sjunka.
Då hamnar dess käkar precis vid ens ben.
Fan!
Laurent ser det som en utmaning.
Han är fast besluten att lyckas.
Okej, Yannis. Du kan dra upp linan.
Jag drar från den andra sidan.
-Här? -Bra.
Ge den mer lina.
Bra, killar! Nu kör vi.
Ett, två, tre.
Där gick den sönder.
-Duktig pojke. -Rör den inte.
Närmare!
När hajen har magen uppåt
är den lugnare och enklare att märka.
Hajen är mycket mindre stressad när den ligger med magen uppåt.
Yannis försöker implantera det första elektroniska chippet.
Hudytan är väldigt hård.
Det är mycket muskler innan man når in i kroppen.
Trots att de här snitten ser ganska dramatiska ut
ska man minnas vissa saker.
Hajar har ganska våldsamma liv.
Särskilt när de parar sig.
Då biter hajen honan.
Honorna blir ganska skadade.
Vi ser honor med stora ärr.
Mycket större än vad vi skapar med den här kniven.
De är anpassade till svåra skador.
Därför har de ett imponerande immunsystem.
De läker väldigt fort.
Vi har fångat hajar igen några dagar efter märkningen.
Då har såret redan läkts.
-Kan jag släppa? -Ja.
Ett, två, tre. Vänd på den.
-Den simmar iväg själv. -Bra.
Nu vet vi att den är frisk.
Teamet vill märka minst 40 hajar och följa dem under ett helt år.
Då ser de allt som hajarna gör.
Om de lämnar kanalen eller inte. Om de jagar varje natt.
Om de jagar tillsammans och om de påverkas av månfaserna.
Men att märka 40 hajar är lättare sagt än gjort.
Herregud!
Här i Fakarava-kanalen
märker forskare hajar med en lasso-teknik
och försöker undvika att attackeras av andra hajar.
Ett, två, tre.
Här kommer den.
Den blev kanske biten under parningen eller jakten.
Ibland hugger de mot varandra.
Det är en hanne. Den första hannen.
Den är större, så Yannis försöker fästa spionkameran.
-Kom tillbaka till mig. -Vänd upp den.
Bra.
Okej. Det här är det bästa sättet att göra det på.
Okej. Släpp iväg den.
De har märkt nio hajar den första kvällen.
Men de är långt ifrån målet på 40.
De har räknat antalet hajar var tredje dag.
416, sen 480. 520.
Antalet växer när fullmånen närmar sig.
Om dagen bildar de tre grupper som dykarna kallar för väggar.
Det uttrycket kom till på 60-talet
när man först såg hundratals hajar i såna formationer.
Väggarna bildas vid exakta platser.
Under fyra år har teamet sett
att hajarna vilar på strömmarna i kanalen.
När en haj lämnar strömmen ersätts den av en annan.
Precis som flyttfåglar i v-formationer.
De stannar bara för att få tänderna putsade av fiskar.
Forskarna upptäcker att kameran har ramlat av hajen.
Yannis Papastamatiou letar efter ledtrådar till flockens beteende.
En av sakerna som vi ser i filmen
är att hajen med kameran ofta umgås
med hajen med skadad ryggfena.
Det kan betyda att det finns ett socialt band mellan dem.
Vi vill se om det också är fallet på natten.
Vi undrar om de har sociala band medan de jagar.
Det är nästan fullmåne.
Det är dags att använda Laurents mest avancerade uppfinning.
Bågen tar bilder och filmar
för att fånga varje hundradels sekund av jakten.
Med de 32 synkroniserade kamerorna kan man sen röra sig inom 3D-bilden.
Teamet vet inte vad hajarna tycker om denna högteknologiska främling.
De första bilderna tas på dagtid bland alla fiskar.
Men bara mörkret kan avslöja
vad som händer när 700 hajar blir till 700 jägare.
Sätt i gång!
Resultaten från 3D-bågen i dagsljus verkar lovande.
Nu måste de vänta tills mörkret faller.
Kanalen är inte ett skafferi utan snarare mat på löpande band
som rullar allt snabbare när junis fullmåne närmar sig.
Det finns tillräckligt med byten till många hungriga hajar.
Dussintals fiskarter från lagunen
kommer till kanalen som till ett förbokat möte.
De intar sina platser vid havsporten
för att ge sina yngel största möjliga avstånd till revets rovdjur.
De är beredda att släppa sina ägg i strömmen och ut i havet.
Nu finns det bara några få groupers i kanalen.
Men snart kommer 17 000 stycken. Det vet hajarna om.
Smekmånaden kommer att bli ett blodbad.
Bara några dagar innan de 700 hajarnas matorgie
förbereder sig forskarna på att dokumentera händelsen.
Antonin och Thibault jobbar med bågen. Det är Yannis sista kväll.
Han har äntligen placerat ut den 40:e elektroniska märkningen.
När mörkret faller
blir fiskarna sömniga och mindre medvetna om faror.
Det är då hajen anfaller.
Höghastighetsfilmen visar anfallets olika faser.
Hajarna lockas tydligen av ljud.
Synen hjälper också, men i mörkret
har hajen en särskild fördel.
Den märker fiskens elektromagnetiska fält
med hjälp av känsliga celler runt munnen
som kallas Lorenzinis ampuller.
Den elektriska stimuleringen fungerar på 30 centimeters håll.
Ju livligare fisk, desto starkare elektromagnetiskt fält.
Om den spelade död skulle hajen tro att den var ett föremål
och ignorera den.
På egen hand är en haj klumpig.
Den jagar bäst i en flock där alla rör sig tillsammans.
Bilderna visar att 25 procent av flockens anfall lyckas.
Jämför det med vargar som är kända för sin effektivitet
som bara fångar fjorton procent av sina byten.
Bilderna visar att de omringar bytet för att förhindra en flykt.
Lagarbete är en tydlig fördel.
När bytet är snärjt blir det annorlunda.
Varje haj vill ha sin del.
I Fakarava finns det gott om byten, så det är inget problem.
Förr eller senare fylls varje huggande käft.
Men käftar hjälper inte om bytet håller sig dolt.
Teamet upptäcker något otroligt.
De grå revhajarna följer efter korallhajarna.
De kan simma in i hål och simma ut baklänges.
De är de enda som kan tvinga fram byten som gömmer sig i revet.
Det är en ny aspekt av deras beteende.
Hajflocken utnyttjar en annan arts skicklighet.
De märkta hajarnas chip
skickar information varje gång de passerar antennerna.
Efter en vecka samlar Johann och Antonin in informationen.
Antennerna sätts tillbaka varje kväll för att fortsätta spårningen.
Varje haj som vi följer har en unik färg.
Vi kan se två grupper. En grupp stannar här.
På havssidan av branten.
Den andra gruppen är mer aktiv.
De använder passagen under dagen.
Men på natten simmar de mycket mer i det här området.
Vi kan se om det finns några ledare.
Vi ser grupper av hajar som rör sig tillsammans.
Vi får se om de leds av samma haj.
Med bara tre dagar till fullmånen gör de sina sista förberedelser.
Bågen gör sin debut bland hundratals hajar
mitt i en stor hajattack.
Två nätter före fullmånen är hajarna oberörda av bågen
och fortsätter att jaga under fötterna på dykarna.
Både under vilan på dagtid och vid jakten på natten
skaffar sig hajarna partners och jobbar ihop i grupp.
Höghastighetsbilder från bågen visar vad som händer vid en attack.
Hajen till höger driver bytet rakt mot den andra hajen.
Slow motion avslöjar jägarpar.
Utöver gruppens allmänna synkronisering
har de en djupare gruppering
baserat på antingen flyktiga eller långvariga gemensamma intressen.
Bytet kan komma undan en eller två gånger, men inte för alltid.
Den här koordineringen är en mix av samarbete och konkurrens.
De är snarare åskådare än hjälpare, men det fungerar.
Om en inte lyckas, gör den andra det.
Nästan 600 hajar jagar här nu.
Rovdjurens antal stiger varje natt.
-Nu är vi med i flocken. -Så kände jag också.
Där kommer man som en av dem.
Man vill ta en under varje arm och promenera med dem.
Hajar överallt! De svek oss inte.
De verkar bli fler för varje år.
Många unga hajar.
Det finns många ungar som är så här stora.
-Kallade någon dig pappa? -Det vågar jag inte erkänna.
De har dykt i 50 nätter.
På den 51:a, dagen före fullmånen
är det den viktigaste natten för hajarna och Laurents team.
Kamerorna visar att allt är redo.
Precis som varje år vid den här tiden är det fullt av groupers.
De lever ensamma under året, men träffas för den årliga leken.
Ingen missar junis fullmåne.
Man måste inte studera stjärnorna för att se att honorna bär ägg.
Den här dagen har hajarna väntat på. Alla 700 stycken.
I natt prövas alla teorier om hur flocken fungerar.
Attacken kommer inifrån kanalen där hajarna vilar.
Nedräkningen till massakern har börjat.
Dessa groupers kommer hit för att föröka sig en gång om året.
Hannarna gömmer sig medan de väntar på honorna.
Om de inte gömmer sig dödas de. Nu faller mörkret.
Hajflocken har vaknat. De är hungriga.
700 hajar omringar sina byten.
En tornado av käkar följs av en kaskad av fjäll.
Det är en dödlig cirkel.
Elektroreceptorer hjälper hajarna att hitta bytet.
Det är priset som fiskarna betalar för att avla nästa generation.
Trots att hajarna jagar i flock, gillar de inte att dela med sig.
Vissa har djupa ärr, kanske efter kamper mot andra hajar.
Den här groupern har undkommit tre par käkar...
Men inte det fjärde.
En halvsovande papegojfisk stöter in i en korallhaj.
Den grå revhajen biter korallhajen och pagegojfisken kommer undan.
En hona är långsam på grund av sin mage och hinner inte undan.
Hennes ägg sprids ut och går förlorade.
Vid midnatt står fullmånen som högst
och lyser upp hela havsbotten.
Men vid fem har den sjunkit lågt
och hajarna är utmattade i mörkret.
Jakten avtar äntligen. Fiskarna märker det och börjar leka.
I mörkret verkar hajarna mindre alerta.
Ljuset från kamerorna påverkar dem inte.
Hajar har utvecklats till de ultimata rovdjuren.
Men deras byten har också utvecklats.
Groupers har en perfekt tajming
och har lärt sig att leka vid detta tillfälle.
Både byten och rovdjur har styrkor och svagheter.
Fiskarna är mindre sårbara än vad man trodde.
Ibland misslyckas hajarna.
Det har gått fyra månader.
De elektroniska chippen avslöjar hajflockens hemligheter.
De verkar följa vissa regler.
Om dagen håller de sig i tre grupper och simmar runt och sover.
De börjar bilda par.
När det blir natt samlas de till jakten.
De parar ihop sig till enheter som varar under natten.
Men dessa par blir inte likadana nästa natt.
Det beteendet har aldrig dokumenterats förut.
3 000 timmar av filmmaterial visar för första gången
att en stor flock hajar är dödligare än en vargflock.
Men det mest otroliga är att hajarna följer måncykeln
mycket mer än tillgången på byten.
Mängden månljus avgör jaktens intensitet.
På morgonen återvänder hajarna till sina respektive väggar
förutom 2 av de 40 som lämnade kanalen och aldrig återvände.
Det finns fortfarande mysterier i Fakarava-kanalen.
Men en sak är säker.
I de här klara vattnen är det grå revhajar som regerar.
Undertexter: Daria Lodygowska