INSPIRAT DINTR-O POVESTE REALĂ
Făceam doar ceea ce fusesem învățat.
Așa îmi explic situația și...
Îți dai seama cât de fragil ești.
Asta a fost prima lui zi la birou.
- I-am publicat poza. - Era atât de fericit!
Am fibroză pulmonară...
Când am văzut clădirea prăbușindu-se, m-am rugat.
Cred că negam realitatea.
- Au terminat. - Credeam că va ajunge la gunoi.
- Nu avea cum să mai fie ușor. - Trebuie să accept situația.
- Ceilalți s-au dus. - Mi-am pierdut un fiu.
Vreți alte informații?
O să spun asta.
Sunt supărată.
Supărată pe Dumnezeu
și pe țara noastră, pentru că au permis una ca asta.
Băiatul meu frumos...
a ars de viu
din cauza lor.
Nici măcar nu avem trupul lui.
Dacă v-ar lua cineva copilul...
și l-ar arunca în aer...
Nu avea nici măcar o unghie.
Cum mergi mai departe?
Cum calculezi asta?
Care e valoarea vieții?
Nu e o întrebare-capcană, elevi.
Cine ne dă o cifră?
În spate. Dumneata, dle Barron!
Tare și răspicat, dle avocat. De unde ești?
- Am crescut în Wichita. - Kansas. Copil de fermier.
Bine. Ai fost crescut la o fermă?
Tatăl iubitei mele avea una. Cultiva sorg.
Sorg.
Tatăl iubitei cultiva sorg.
Dra Paula Tano.
Dră Paula Tano, acum ești tatăl iubitei dlui Barron.
Nu râdeți, e foarte trist.
Dl Barron tocmai a murit, zdrobit în mod tragic de o combină
pe câmpul cu sorg al drei Paula Tano.
Dle Dickerson, îl reprezinți pe dl Barron.
Unde e dra Chen?
Dră Chen, reprezinți Amalgamated Caterpillar,
producătorul menționatei combine care i-a luat viața tânărului domn Barron,
în acțiunea civilă din statul Kansas
a dlui Barron împotriva fermei deținute de tatăl iubitei dlui Barron
și a companiei Caterpillar.
Deci, dră Chen, cât îi oferi dlui Dickerson pentru a rezolva disputa?
Bine, dă-mi voie să reformulez!
Cât valorează viața dlui Barron?
Dă-ne o sumă!
Două milioane?
Sunt student la Drept. Aș putea câștiga atât înainte de 30 de ani.
Dacă ți-ai lua licența
și dacă n-ai fi mort, dar ești.
E decizia dlui Dickerson, împreună cu... Cum te numești?
- Patel. - Patel.
Dl Patel e biata mamă îndurerată a dlui Barron.
Trei milioane?
2.700.000.
S-a făcut!
Poftim! Iată înțelegerea.
Ca să fie clar, nu sunteți accidental la cursul de filosofie.
Din punct de vedere juridic, întrebarea asta are un răspuns.
Răspunsul e un număr.
Asta e slujba voastră.
Nu. Da, 55 de victimă.
Da, și ambele părți au renunțat. Exact.
Nimeni nu crede că e corect, dar nu asta urmărim aici,
ci să terminăm și să mergem mai departe.
Mulțumesc, dle senator.
- Mesaj de la judecătorul Clinton. - Mulțumesc, Vic.
Nu mă uitați când președintele are un loc liber la Curtea Supremă!
L-am văzut pe Rehnquist deunăzi. E palid.
Am spus că e palid.
Alo! Cred că l-am pierdut.
- Cred că e mai bine. - A fost o glumă.
Cele amuzante n-au nevoie de explicații.
I-am scutit pe contribuabili de un an de judecată.
- Oare mi-a închis? - Probabil inaugurează un monument.
- Am un for de condus. - Nu!
Dl Darryl Barnes. Am o întrebare importantă pentru d-ta.
- E tort aniversar? - Margo, de la Contabilitate.
- Asta e întrebarea importantă? - Nu.
Ți-a păstrat și d-tale?
Gloria, cum merge cu e-mailul ăla?
"Și aș solicita..."
Și insist...
Nu "aș solicita", ci "insist".
...să vii la timp.
Sunt foarte ocupat în ziua aceea,
deci punctualitatea e esențială.
Te rog să mă anunți.
Cu drag, tata?
Da. Cu drag, tata.
- Bine. Îl scriu chiar acum. - Mulțumesc.
De ce construim, în loc să cumpărăm casa aia drăguță din Cape Charles?
- Ceața. - Ai putea să faci naveta.
Datele arată clar că ceața e de două ori mai frecventă în Cape Charles.
- Nu e o statistică adevărată. - Ba chiar de 2,2 ori.
Acolo vrei la pensie?
Eu am auzit că oamenii care-și planifică fericirea cu statistici meteo
sunt cu 100% mai puțin plăcuți.
De ce doar se uită la mine? Te superi?
Oricum nu te pensionezi.
Noapte bună, Kenny!
NEW YORK
Vor să deschidă un magazin de pantofi.
Avem mare nevoie de el.
Și să strice ferestrele alea minunate cu arcadă.
Știi tu, cele cu cartușe gravate în stil corintic.
Le scot și pun unele moderne, ca să vândă mai mulți pantofi. E...
Peste cadavrul tău.
Exact. Acum mă ridiculizezi.
Ai pui piccata în frigider.
O să postez asta. Așteaptă!
Putere poporului!
Da.
Da, îl poți lua primul.
- Cine e? - Poți să-l dezmembrezi.
- Bună, iubire! - 'Neața!
Poți s-o pui la loc, s-o dai jos și... Anvergură redusă. Montezi...
Veniți la masă! E gata micul dejun!
- Repede! - Micul dejun!
- Mulțumesc. - Owen, încet!
Aici!
Plec. Te iubesc!
Ăsta e cel pe care l-am primit.
- Ce facem după ore? - Bine.
Mamă!
Nu văd nimic.
Acum nu văd nimic.
Sigur?
Da, așteaptă!
Da.
Ce mai faci?
Ce se întâmplă?
- Scuzați-mă, e cumva... - Nu pot să vorbesc.
Scuzați-mă!
- Ce se întâmplă? - Ai găsit-o pe undeva?
Pornește televizorul!
Dumnezeule!
Da, se vede.
Șocul atacurilor din New York și Washington
se propagă în toată țara.
Tanya Riddle, corespondenta noastră, a aflat
că oficialitățile încearcă să sporească securitatea...
Oficialii de la aeroportul Somerset
confirmă prăbușirea unei aeronave mari la nord de aeroport.
Armata a fost trimisă la Prescott.
Pompieri și polițiști încearcă să-i ajute
pe cei răniți, care nu au putut fi salvați încă.
După o asemenea tragedie,
un oraș întreg caută astă-seară siguranță și alinare.
...de sutele care așteaptă
să ajungă în zona World Trade Center.
...în zilele următoare, pentru salvarea supraviețuitorilor.
Până în clipa de față,
avem cel puțin o mie de decese confirmate.
Trei sute de dispăruți, opt sute de la Pentagon,
266 de pasageri din cele două aeronave și echipajele acestora.
Deja avem circa 1.300,
iar numărul probabil va crește.
La Pearl Harbor și-au pierdut viața 2.400 de oameni,
personal militar. Un atac asupra unei baze militare, cu autori cunoscuți.
Acesta e un alt gen de război, într-un secol nou.
...care implică atâția oameni?
Toate astea trebuie analizate.
În toiul furiei și indignării noastre,
președintele are dreptate.
Trebuie să demonstrăm lumii cum reacționăm la așa ceva.
Nu numai cu hotărâre...
- Ce i-ai spus lui Kennedy? - Că mă mai gândesc.
Că ești partenera mea că o să discut cu tine.
Înțeleg de ce ne-a cerut-o. Suntem doar vreo șase firme cu experiență.
Nici atât.
- Da. Azbest, Agentul Orange. - Exact.
Tot cazuri dificile, controversate.
Da. Îți spun cum merge audierea comisiei.
Da.
22 SEPTEMBRIE 2001
Mersi că ai venit.
- Teddy apreciază asta. - Sigur.
Vrem cei mai buni avocați.
Vom avea nevoie de sprijin cu chestia asta.
- Da. - Ai tăi sunt bine?
- Copiii, familia? - Da.
Mike era la cămin, la NYU. E bine.
Un pic șocat, dar... Ce chestie?
Un nou proiect de lege.
Siguranța Transporturilor Aeriene și Stabilizarea Economică.
- Salvează companiile aeriene? - Întreaga economie.
Dacă victimele acestor atacuri sau familiile lor
cer daune companiilor aeriene, vom da faliment.
Și fie că au câștig de cauză, fie că nu, costurile juridice...
E ca și cum le-am da victoria pe tavă teroriștilor,
căci am fi paralizați.
Livrări, navetiști...
Întreaga economie s-ar opri.
Ne confruntăm cu o urgență națională.
Lee?
Ken?
- Ajutați-ne să găsim altă cale! - Bine.
Trec la subiect.
Vreți să împiedicați procesele victimelor.
- Asta spun. - Nu am spus asta.
E tratamentul echitabil.
Am spus să limităm acțiunile civile împotriva companiilor aeriene.
Refuzând dreptul la compensație al celor direct afectați.
Lasă discursurile!
Propunem înființarea unui fond
care să ofere compensații victimelor.
Pentru pierderile materiale și suferințele îndurate.
Da, dar din partea Congresului, nu a instanțelor.
În schimb, reclamanții promit să nu dea în judecată.
- Asistență financiară. - Lee, zău așa!
Ce, e filantropie?
Da. Filantropie finanțată de guvern.
Cu obligații secundare?
Ken, ajută-mă!
Un proces ar putea dura decenii.
Da.
După ce distruge economia.
Iar victimele ar putea pierde oricum. E pentru binele lor și al națiunii.
Da. Câte...
Câte victime sunt?
Nu știm cu exactitate.
Un comandant special numit va trebui să negocieze toate compensațiile.
O sumă fixă ar fi o altă opțiune. Aceeași valoare pentru fiecare viață.
Dar turnurile alea aveau directori generali și îngrijitori.
Nu vor accepta toți aceleași sume.
Și chiar dacă ar face-o, cine ar vrea să stabilească suma respectivă?
În curând, cineva va trebui să rezolve și aspectul incomod
al stabilirii sumei de pe cecuri.
Deci vrei să faci treaba asta?
Nu. Adică...
E în stadiul de discuție acum, așa că...
Poți să-mi spui că nu te-ai săturat
să tot vezi asta la TV?
- Sigur că m-am săturat. - Ei bine...
E greu, Kenny.
Da. E foarte greu, știu.
Și d-ta nu ești tocmai...
Ce?
Nu ești rabin sau preot, ești avocat.
Știu. Și exact de asta au nevoie oamenii aceștia.
E un întreg proces. Angajez o echipă,
stabilesc o formulă obiectivă
și plătesc sume rezonabile.
Pur și simplu?
Da. Nu e diferit de cazurile mele anterioare.
Ascultă, la asta mă pricep.
E ceva...
Pot să ajut în această chestiune.
Judecătorul Weinstein mi-a spus cum ai ajuns la o înțelegere cu DES.
Zece ani de război în instanță.
Ai adus ambele părți într-o cameră de motel și le-ai spus să stea cât vor,
fiindcă nu pot pleca până nu ajung la o înțelegere.
- E adevărat? - Da.
I-am lăsat să comande în cameră.
Dle Procuror General, eu...
Oamenii sunt creaturi lucide. Dacă-i așezi în jurul mesei,
mulți au un comportament rațional.
E greu de crezut că locuiești la Washington.
În politică, contradicțiile au succes.
Dar soluția de compromis dă adesea rezultate.
Nimeni nu pleacă prea mulțumit, ci e doar mulțumit să plece.
Și când pleci azi, ce rezultat te-ar mulțumi?
Aș vrea funcția, John.
Nimeni nu o vrea.
Deci sunt pe lista d-tale scurtă.
Presupun că da.
Doar că ești democrat,
fostul șef de cabinet al lui Teddy. Sperai să uit asta?
Speram să vezi avantajele.
Ai zis chiar d-ta că e un subiect delicat.
Dacă-i dai postul unui membru,
unui om din partid sau unui prieten al președintelui...
- Ne vor acuza în caz de eșec. - Exact.
Alegându-mă pe mine, va fi vina opoziției.
Cu excepția cazului în care,
printr-o minune, o să reușesc și...
Suntem lipsiți de prejudecăți, fiindcă am căutat ajutor în opoziție.
Sentimentul e, și o spun în numele Casei Albe,
că, pentru ca programul să reușească să împiedice
un adevărat cataclism economic,
nu mai puțin de 80% dintre reclamanții eligibili trebuie să accepte.
Adică să aleagă să nu ne dea în judecată.
N-ar trebui să fie o problemă.
Felicitări, comandant special!
- Mai ai surprize pentru mine? - Da.
Aș vrea să lucrez gratis.
Veniți toți aici!
Eu și Camille vă mulțumim
că veți îndeplini responsabilitățile de zi cu zi ale firmei,
în timp ce noi ne vom ocupa de acest proiect pro bono.
Nu va fi ușor, așa că apreciem ajutorul vostru.
Dar dacă ne facem treaba așa cum știu că suntem capabili,
am putea schimba ceva.
Deci vă mulțumesc.
Mersi încă o dată.
E o tentativă de a te încuraja sau pregătești o evadare rapidă?
Când am preluat eu un caz care mă depășea?
Concursul atletic de la Brockton, 1961.
- Am ieșit al doilea. - Și n-ai uitat cine te-a bătut.
Phil Leonardo. Învins pe nedrept, apropo.
Tu nu știi să pierzi, Kenny.
Da. De data asta,
nu e genul ăla de caz.
Nu există victorie.
Asta mă sperie.
Ken! Un apel pentru tine.
E președintele.
Vorbești de aici?
- Da. - Linia unu.
- Da, aici Ken Feinberg. - Aveți legătura cu președintele.
Bună ziua, dle președinte!
- Ken? E Ken Feinberg? - Da.
Ken, vreau să te felicit.
- Da. Ashcroft a fost impresionat. - Ei bine...
D-ta vei suporta consecințele, da?
Nu le-aș dori asta nici dușmanilor mei.
Înțeleg că ești genul de om care nu ia prizonieri.
- Ei bine... - Glumesc. Așa fac eu.
- Te-am speriat? - Nu, domnule.
- Nu, domnule. Sunt tot aici. - Ești acolo. Perfect.
Mulțumesc, dle președinte. Vă mulțumesc mult.
Și nu veți regreta asta.
Sper că nu.
Bine.
26 NOIEMBRIE 2001
'Neața!
Bună dimineața!
Presupun că v-ați cunoscut. Ea e Priya Khundi.
Priya a fost prima din clasa mea anul trecut, la Georgetown.
După ce a fost admisă în Barou, i-am oferit un loc aici,
dar m-a refuzat politicos
pentru o companie de pe Wall Street.
Biroul lor principal era la etajul 98 al turnului nordic.
Deci avem noroc că e aici.
Aveți copii ale jurisprudenței?
H.R.2926,
Siguranța Transporturilor Aeriene și Stabilizarea Economică.
Cine a citit-o? Grozav!
- Ți-a luat mult? - Nu chiar.
- Vrei să știi de ce? - Fiindcă e scurtă?
Da. Și fiindcă legea asta nu e o lege.
Stipulează că victimele și familiile lor vor fi compensate
în funcție de pierderile economice suferite.
Semnificația o lasă la latitudinea comandantului special. A noastră.
Noi vom scrie regulile.
Eu și Ken am mai făcut-o
și iese mereu urât, deci fiți pregătiți!
Cine e eligibil? Cât primește fiecare? Care e limita?
Cu ce începem?
Optzeci la sută, Priya.
E pragul de la DOJ.
Dacă nu-l atingem, planul va eșua.
Cu mai puțini reclamanți,
procesele rezultate ar putea să afecteze economia.
- Așa ni s-a spus. - Nicio grabă!
Pentru fiecare reclamant trebuie o valoare monetară
pentru pierderea suferită, fie că vorbim de un membru sau de o viață.
Majoritatea victimelor asigurau veniturile familiale.
Nu-i putem aduce înapoi, dar îi vom ajuta pe cei dragi să plătească facturile.
Vă dați seama
că nu vom putea negocia fiecare caz în mod subiectiv.
Aici intervine formula.
E necesară o normă.
Aveți graficele de mortalitate de la companiile de asigurări de viață.
Vom pleca de la aceste statistici.
Poftim! Studiați-le și ajutați-o pe Camille să facă o propunere!
Bine, deci West Street, South Ferry,
Lower Broadway
și Canal Street.
Am o observație.
Dacă sunt mai multe persoane dependente? Cine primește banii?
- Urmărim testamentul. - Și dacă nu există?
Respectăm legea statală.
A statului de proveniență sau al celui de deces?
- A celui de reședință. - Și partenerii domestici?
Ce facem cu ei?
Să vorbim despre termenul-limită.
Avem doi ani și o lună, începând de azi.
Până pe 22 decembrie 2003.
E cam puțin.
- Nu și pentru familiile îndurerate. - Putem cere o prelungire.
Nici vorbă!
Dacă-l prelungim, vor intra la îndoieli și nu vor acționa.
Termenul-limită e prietenul nostru.
Bine. Ce am omis?
Numele lor.
Avem o duzină de liste, dar nimic detaliat.
Listele de zbor și de la Pentagon, deci cele ușor de obținut.
NYPD și FDNY au liste.
Companiile mari, precum Cantor Fitzgerald, fac și ele liste,
dar datele despre cei care au intrat pe ușă în ziua respectivă...
S-au dus.
Nici nu știm câte nume căutăm.
KYRA ANGIONE PERSOANĂ DISPĂRUTĂ
PICCATA CU PUI A LUI CHARLIE
ÎN MEMORIA POMPIERULUI NICHOLAS L. DONATO
DISPĂRUT
NU VOM UITA NICIODATĂ EROILOR NOȘTRI
CENTRUL MANHATTANULUI
Relaxează-te! Am mai făcut asta.
Nu, acum e ceva emoționant. Nu sunt avocați.
Bun. Detest avocații!
Candidezi la vreo funcție?
Fii o persoană, nu un politician!
Mulțumesc.
- Bine. Succes! - Mulțumesc.
Bună ziua!
Mulțumesc că ați venit.
Unii știu deja, sunt Kenneth Feinberg. Sunt comandantul special
al Fondului de Compensare a Victimelor din 11 septembrie.
Aș vrea să vă spun azi...
Să vă informez cum va funcționa Fondul 11 septembrie.
Ați primit cu toții copii ale formulei de despăgubire.
Da.
Și, în curând,
le vom trimite Congresului, în perioada de primire a observațiilor.
Poftim?
După aprobare, nu vor mai fi efectuate modificări.
- Dle Feinberg! - Am o întrebare.
- Îmi pare rău. - Am o întrebare.
Îmi puteți pune întrebări după ce termin explicațiile.
Vă rog să observați tabelul de sus, de pe a doua pagină.
- Cum vedeți, formula e eficientizată. - De ce avem nevoie de una?
- Așteptați cu întrebările! - De ce ne trebuie formulă?
Da.
De ce nu sunt compensații egale?
Da.
Viața fiicei mele e la fel de valoroasă ca a oricărui director.
Din păcate, nu avem control asupra acestui aspect legislativ.
Băiatul meu a fost pompier.
Valorează mai puțin
decât un funcționăraș sau un broker?
Nu.
Ca om, în niciun caz.
- Au murit la fel. - Dar cu credite ipotecare diferite.
Cum îndrăznești?
Vor să ne reducă la tăcere, ca să nu intentăm proces.
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Au început deja? - Adineauri.
- Bine. - Vreți un formular?
Am deja unul. L-am tipărit de pe internet.
Și să știți că e o greșeală de tipar la pagina trei.
- Și sunt și... - Bine.
- Mă semnez aici, da? - Da, vă rog.
Sunt și alte probleme care trebuie rezolvate.
Sunt pe fond și trebuie abordate.
Bine.
Ascultați, ca expert judiciar, vă spun că un proces ar fi o mare greșeală.
- Ați pierdut pe cineva? - Deci...
- Vreun membru al familiei? - Să vă explic.
Congresul mi-a cerut să calculez valoarea economică.
Economică.
Vă rog!
Vă temeți de un proces!
Înțeleg situația.
- Înțelegeți? - Vă rog!
- Adică vă compătimesc. - Pe cine ați pierdut?
Ca expert judiciar, vă spun
că procesul va dura ani buni.
Ați putea câștiga sau pierde.
Banii ăștia sunt rapizi și neimpozabili.
Gândiți-vă puțin!
E singurul joc cu sorți de izbândă.
- Cum îndrăzniți? - Crezi că e un joc?
- Îmi pare rău. - Nu e un joc!
- Ce știi tu despre lege? - Cine te crezi?
Am pierdut frați, iar ei ne trimit un avocat evreu...
Aș scuipa pe mormântul tău cum scuipați voi pe ale noastre!
- Vă rog! - Așteptați!
Nu suntem în situația asta din cauza lui.
A venit să ne spună ce propune guvernul.
Iar eu, unul, aș vrea să-l ascult.
Mulțumesc.
Mulțumesc. Eu vă...
Așa cum vă...
Întâlnirea e doar...
E preliminară, atâta tot.
Dacă aveți întrebări al căror răspuns nu e în broșură,
personalul meu va fi la dispoziția dv. pentru audieri private,
în fiecare zi lucrătoare, de acum și până la expirarea termenului.
Ce părere ai?
Mi-am ales greșit cuvintele de vreo două ori.
De vreo două ori?
- Camille! - Da.
- Să mergem la birou! - Dle Feinberg!
- Dle Feinberg, un minut, vă rog? - Da.
Frank Donato. Scuze că vă deranjez.
Nu e niciun deranj.
Bună ziua! Ken Feinberg.
Ce ați pățit? Vi l-ați rupt?
Fiul meu Andy și l-a fracturat anul trecut, la rugby.
Turnul sudic.
- Da, mă intrigă suma asta. - Sigur.
Doamne! Mulțumesc pentru curaj.
Și fratele meu, Nick. Nicholas. Aceeași companie.
E și el aici?
Ei bine...
Îmi pare tare rău.
Da. Ne-am despărțit după ce a căzut primul turn,
iar căpitanul a zis că s-a întors să ajute.
Asta e...
Un erou ar face asta.
Da. Doar că totul a fost degeaba.
Inginerii știau că se va prăbuși și al doilea turn.
Le-au spus polițiștilor să evacueze lumea, dar stațiile sunt proaste.
Dau rateuri în clădirile înalte. Incredibil! În orașul New York!
De ani buni tot trimiteam petiții, dar e clar ce ne-au zis să facem cu ele.
De asta s-a ajuns unde s-a ajuns. Neglijență și un căcat de...
- Scuze! - Nu face nimic.
Când le dați raportul, după toată povestea asta,
să fie și povestea lui Nicky, ca să schimbe ceva,
să nu mai trăim astfel de tragedii. E posibil?
- Ei bine... - Îmi promiteți?
- Putem analiza... - Nu doar vorbărie.
Vreau o schimbare.
De-asta am venit.
- Și de-asta am rămas. - Înțeleg.
- Puteți fi sigur. - O clipă! Camille!
Poți veni aici?
- Frank, ea e Camille Biros. - Bună!
E adjuncta mea.
Îți poate explica ea toată procedura.
Nu mai vreau alte informații, ci doar...
Vreau să-mi dați cuvântul, dle Feinberg.
Ken.
Apoi, eu și soția,
văduva lui Nicky și toată familia ne vom înscrie în fondul dv.
Da. O să analizăm cererea.
Site-ul e jos. Mâine e prima întâlnire.
Poftim! Mâine e prima întâlnire.
- Da. - Prima întâlnire. Vreți una?
Poftim! Prima întâlnire e mâine, dacă vreți.
Deci Reparați Fondul. Poftim! Luați câteva și împărțiți-le!
Trebuie să discutăm.
Da, dar nu acum.
Site-ul e jos, da?
- Salutări! - Bună ziua!
Vă mulțumesc pentru ajutorul din sală.
Sincer, eram...
Poftim! Site-ul e jos. Prima întâlnire e mâine.
...îngrijorat când v-ați ridicat. Mă bucur că ați făcut-o.
Eu cred în politețe, dle Feinberg.
- Da. - Charles Wolf.
O să mă tot vedeți de-acum.
Bine de știut. Ken.
Sunt unul dintre cei mai duri critici ai dv.
Îmi pare rău să aud asta.
Mi-am pierdut soția atunci,
iar formula asta e o mare jignire.
Poftim! Luați una! Vă dau și dv. una.
Am deschis un site.
E trecut jos.
Se numește Reparați Fondul. Poftim! Reparați Fondul.
Poftim! Sunt două acolo. Dacă vreți să-l accesați
și să veniți la prima ședință de mâine...
Poftim! Luați-l, vă rog!
Ne-ar face plăcere să participați. Mai am ceva pentru dv.
E ceva... Sunt și câteva notițe,
corecturi și chestii. E important să le analizați.
Poftim! Luați astea!
Site-ul e jos. Vă dau mai multe.
- Mi-a părut bine. - Bine.
Reparați Fondul.
- Nu vom rescrie formula. - Nu au încredere în noi.
Nu înțeleg că e spre binele lor.
S-ar fi judecat cu companiile aeriene până n-ar mai fi avut nimic.
Crezi că eu nu știu asta?
Acum e altceva. Nu ai simțit-o acolo?
Cazurile similare, Agentul Orange și azbestul,
s-au judecat ani buni. Oamenii merseseră mai departe.
- Oamenii ăștia nu au uitat. - Camille, sunt sensibili acum.
Trebuie să fim obiectivi față de ei, atâta tot.
Asta e pentru tine, Feinberg!
Du-te dracului!
Ce...
NUME - O'DONNELL, T. DIRECTOR FINANCIAR
VÂRSTĂ - 55 VENIT - 750.000
SPĂLĂTOR DE VASE - 25 350.000
IANUARIE 2002 23 DE LUNI PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
Familiile au intrat aseară.
Cleary Gottlieb ne-au ajutat cu documentele de imigrație,
deci folosim sala lor de conferințe.
Vii?
Scuze. Cam multe spații mici și clădiri înalte.
Sunt bine. E...
Știu că ați fost informați, dar vreau să vă asigur
că statutul de imigranți sau cetățenia
nu va avea niciun efect asupra procesului nostru de azi.
Tot ce ne spuneți e confidențial.
Ne uităm la mesele voastre și nu ne place ce vedem.
Luați în calcul doar salariul anual.
Dar comisioanele, primele? Reprezentăm oameni de vază.
Dar nu e un venit permanent. Nu există garanții.
- De aceea analizăm salariul. - E inacceptabil.
Trebuie scoasă și regula cu scăderea asigurării de viață.
Nu suntem la negocieri.
De ce penalizați familiile care și-au asigurat viitorul?
Încetați!
Nimeni nu e penalizat.
Mulțumesc, Lee.
Suntem plătiți ca să nu ajungă clienții la tribunal.
E o simplificare excesivă.
Ăsta e scopul Fondului, Ken.
Am fost și eu prezent, mai știi?
Vreau să subliniez că legea stipulează
să oferim compensații pe baza venitului,
dar am stabilit deja un prag minim
de 200.000 de dolari pentru pierderile de vieți.
Țineți cont că e doar o sumă minimă.
Se împarte la mai mulți sau doar la familiile de aici?
Nu se împarte. E per victimă decedată.
Acesta e raportul unui economist renumit,
cu rata de creștere a compensației pentru clienții noștri.
Vă sugerăm să porniți de la acele cifre.
Suntem aici ca prieteni, Ken.
Formula o merge la chelnerițele de la Windows on the World,
dar clienții noștri vor mai mult.
Și dacă nu obțin ce vor de la Fond,
vor cere compensații altundeva.
Atât de grav e?
Rechinii au simțit sânge în apă.
- Ai tăi? - Sunt recunoscători.
MAI 2002 17 LUNI PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
- Toți au venit la întâlniri? - Da.
Priya și ceilalți ne ajută. Mă întâlnesc cu cât mai mulți.
- Bine. Foarte bine. - Mulți te caută pe tine.
Au pierdut oameni dragi
și nimic din ceea ce faceți nu le va lua această durere.
Veți părea cruzi și nemiloși uneori,
fiindcă nu-i puteți face fericiți, dar...
asta e slujba.
Încercați să vă amintiți de ce o faceți.
Sper că e în ordine.
Stenografa e aici doar pentru a consemna discuția noastră.
Sigur.
Ce-ar fi să...
Vorbiți-mi despre Ann-Marie,
iubita dv.!
La pagina 14, pasajul 2K, sunt trecute documentele pe care trebuie să le atașez.
De natură financiară, deci...
Am adus toate dosarele lui.
Tot ce am găsit.
Sincer, nu știu cu ce să încep.
Să vedem dacă le deslușim.
Întreabă aici dacă avea probleme medicale.
Ce rost are? Dacă avea, s-ar reduce compensația?
- Nu neapărat. - Vă țineți de prostii.
E ca la companiile de asigurări.
Trebuie să-ți măsori fiecare cuvințel. La fel e și aici.
Copiii au nevoie de bani pentru amândoi.
Nu vor mai avea pe nimeni.
Nu-mi puteți emite un cec înainte de termenul-limită?
În acea dimineață, era programată la un alt zbor,
dar o fată a lipsit din motive medicale, așa că... s-a dus sora mea.
Ea a apelat turnul de control pe stație.
Controlul Traficului Aerian
mi-a pus înregistrarea.
Cât de speriată trebuie să fi fost!
Părea atât de calmă!
Au venit lifturile și toată lumea s-a înghesuit,
dar nu era destul loc și Greg a zis:
"Nu e nicio problemă. Coborâți voi!"
Mai erau două femei nepregătite și a zis că va coborî cu ele.
Toți am ieșit, dar al doilea lift n-a mai venit.
Știu asta
fiindcă m-a sunat când erau captivi acolo,
să-mi spună că ne iubește,
pe mine și pe copii.
A spus...
Mi-a zis că e captiv acolo
și că nu prea poate să respire.
Auzeam femeile țipând în fundal
că nu vor să moară.
Exact atunci a auzit un anunț. Erau...
L-am auzit și eu.
Spuneau: "Toată lumea e rugată să părăsească imediat clădirea."
Iar Greg...
A avut mereu simțul umorului. El...
În timp ce vorbea cu mine, a început să râdă.
A glumit cu mine:
"Cred că știu deja că ar fi bine să ies."
Și a râs în hohote,
până mi-a zis: "Trebuie să închid.
Nu mai pot vorbi, pentru că mi-e greu să respir."
Știu că, oficial, nu sunt ruda cea mai apropiată.
N-am mai ajuns în Vermont.
Iar părinții lui Tom nu...
Sunt o familie de militari conservatori.
Se prefac că nu exist.
Dar pe mine m-a sunat
în ultimele clipe, nu pe ei.
A răspuns robotul.
Nu eram acasă.
- Îmi pare atât de rău! - Da.
Știu regulile.
Conform legii, relația noastră nu exista.
Dar aș vrea să-i auziți vocea.
Bună, scumpule!
Cred că ai auzit de dezastrul din New York.
Partea de vest a clădirii a fost și ea lovită de un avion.
- A trecut prin aripile E și D. - E...
Poți să-l oprești?
Nu știu dacă au dat la știri.
E de ajuns.
Te iubesc!
Ajunge! Nu vreau să ascult.
Un contractant civil de la Pentagon.
Voiau să-și oficializeze relația, dar părinții lui Tom...
- Nu-i răspund la telefon lui Graham. - Și ce i-ai zis?
Că legile statului Virginia nu protejează relațiile de tip homosexual
și că noi remunerăm în baza lor.
Asta e. N-avem ce face.
- Nu ne putem implica... - Nu putem face excepții?
Mai sunt și alții.
Săptămâna trecută a venit o văduvă cu cancer.
Vrea mai mult decât îi oferim noi, și cât mai curând.
Nu poți fi selectivă cu câte un caz.
Nu rescriem regulile pentru fiecare client.
- Știu că e ceva personal pentru tine. - N-ai fost de față.
- Nu i-ai ascultat. - Nu suntem psihologi.
Corect? Nu e treaba noastră.
Eu...
Nu mă detașez complet. Sigur că-mi pasă.
Cum altfel? De aceea suntem aici.
Dar obiectivitatea e cheia succesului aici.
Nu degeaba avem reguli și termene-limită.
Asta e misiunea.
Spune-i, Camille!
Priya!
Hei!
- Bună! - Te simți bine?
Da, doar că...
Crede că mă implic personal.
E prea de tot.
Nu.
Are dreptate.
E ceva personal pentru mine. Eu...
Dacă nu pot fi obiectivă, poate că n-am ce căuta aici.
Cred că trebuie să ies un pic la aer.
Bine.
- Auzi? - Da.
Ne vedem mâine?
Da.
Gloria.
Sună la restaurant
și vezi dacă Dede și copiii sunt tot la cină, te rog!
Au sunat acum o oră, Ken. Copiii aveau de prins trenul.
Dar au vrut să-ți transmit că înțeleg.
Bine.
Înțeleg și îmi pare rău,
dar personalul a plecat deja.
Veniți mâine și vă asigur că veți putea să...
E vreo problemă, Gloria?
Dl Donato, nu?
Da. Aveam programare, dar am întârziat din cauza traficului.
Nu e nimeni aici.
Toată echipa a plecat.
Mă ocup eu de asta.
- Veniți în biroul meu! - Nu eu.
Ei.
Așadar...
Frank mi-a vorbit despre soțul dv.
- Nick. - Da.
Frank crede că e o escrocherie.
Că sunt bani pătați de sânge, care să acopere greșelile.
Măcar sunteți receptivă.
Cred că băieții ar vrea ca povestea tatălui lor să apară în raport,
dacă așa se face.
Desigur.
Vreți să luați notițe sau ceva?
Da.
De fapt, stenografa noastră a plecat deja acasă.
Nu puteți scrie?
Ce...
O clipă! Asta e.
Ce-ar fi să...
- Să începem cu numele. - Da. Karen Donato.
Soțul meu, Nick...
Nicholas Donato a fost pompier la New York.
Unitatea 179 din Staten Island.
Da.
Ați... Spuneți-mi mai multe despre el!
Aveți o listă cu întrebări pe care mi le puteți pune?
Sincer, nu. De obicei, nu mă ocup eu de partea asta.
Da. E mai greu decât îmi imaginam.
Da, înțeleg.
Dacă nu puteți...
A fost soțul meu opt ani și nu știu ce să spun.
Cred că a fost un tată bun.
Da. Doamne, a fost un tată minunat!
Venea acasă în fiecare seară după muncă, arunca mingea cu Nicky Jr.
și îi citea o carte lui Patty.
Nu-l deranja când umplea Tyler scutecul.
- Zicea că-i place să le schimbe. - Era un erou.
Da.
Era toată lumea mea.
- Un șervețel, vă rog? - Da.
Poftim!
Mulțumesc.
Toată lumea îmi spune să merg mai departe.
Nu știu cum să fac asta.
- N-o să-l pot uita nicicând. - Amintirea e proaspătă.
Niciodată!
- Îmi pare tare rău. - Nu.
Nu-i nimic. Ascultați!
Vreau să știți că nu e musai să vă înscrieți azi la Fond.
Sunteți mamă singură...
- Nu primesc bani. - Nu acum, dar...
Nu există bani pe lume care să-l răscumpere pe Nick.
- N-am zis... - A fost în viața mea.
Aveam atâtea...
visuri și planuri...
și lucruri de făcut!
Dar s-a dus. A dispărut.
Nici n-a mâncat micul dejun. S-a dus.
Iar acum îmi dați bani. Frank vrea să fac scandal.
Mă sună avocați și îmi spun să vă dau în judecată,
iar telefonul sună fără încetare.
Dar nu sună cine vreau eu.
Nu sună să-mi spună că i-au găsit trupul.
Că îl aduc acasă.
Fără supărare,
dar tot ce vreau
e să nu mă mai sunați. Vă rog!
Vă rog, dați-mi pace!
Îmi pare rău.
V-am irosit timpul.
Kenny?
Am întâlnit o văduvă azi.
Cu trei copii.
Îți poți imagina?
Nu.
Nu știam ce să spun.
Uneori, chiar nu ai ce.
Aia e blocată.
Oricum, nu se vede mare lucru.
Te sun când ies.
Oamenii leșină din cauza fumului.
Pa! Îmi cer scuze.
Bună, scumpule!
Cred că ai auzit de dezastrul din New York.
Partea de vest a clădirii a fost și ea lovită de un avion.
REPARAȚI FONDUL
DE CE E NEDREPT FONDUL?
1. FONDUL DE COMPENSARE ÎI PEDEPSEȘTE PE CEI CARE ȘI-AU PROTEJAT FAMILIILE.
Nu e opțiunea preferată a președintelui Statelor Unite
sau a membrilor săi de cabinet. E ultima opțiune.
Putem afirma
că e limpede că Saddam Hussein continuă
să acumuleze arme de distrugere în masă și că eforturile sale...
includ și arme nucleare.
Dar nu noi am accelerat intervenția.
Nu președintele și rezoluția sa au făcut asta,
ci Saddam Hussein însuși a făcut-o.
Iar noi vom...
Ultima stație a trenului expres e Penn Station.
Urmează Penn Station.
PRIYA KHUNDI, ESQ. KYLE ȘI MACALLAN
REPARAȚI FONDUL
V-AȚI SĂTURAT DE FONDUL DE COMPENSARE?
Cel mai important cred că e să fim uniți.
Fiindcă nu ne vor răspunde oficial decât dacă-i abordăm într-un singur glas.
- Scuzați-mă o clipă! - Desigur.
Ai venit. Mulțumesc. Începem în câteva minute.
Inamicul e printre noi.
- Bună ziua! Priya Khundi. - Da, îmi amintesc.
Te-a trimis dl Feinberg să ne spionezi sau să ne asculți?
De fapt, nu știe că am venit.
E mai ușor pentru el dacă rămânem niște numere. Suntem mai flexibili.
Are dreptate.
Înțeleg. Da.
Dar d-ta ai venit.
V-am urmărit blogul.
Katherine, soția dv., lucra la Kyle și MacAllan.
Da.
Era slujba ei de vis.
Ar fi fost și a mea.
Urma...
să încep în acea săptămână.
Doamne!
Mă bucur că ai...
Da.
Deci pot să te întreb?
Cât ar valora viața d-tale în tabelul șefului d-tale?
Nu sunt căsătorită, deci mai puțin decât a lui Katherine.
Și ți se pare corect?
- Nu. - Dar șefului d-tale i se pare.
Nu crede că există corectitudine.
D-ta crezi?
Sincer, nu știu.
Dar am venit să ascult.
DECEMBRIE 2002
Sunt ultimele date, nu? Sunt...
Sigur sunt actualizate? Astea sunt numerele?
Ba chiar rotunjite în sus.
E în regulă.
Mai sunt 12 luni, o eternitate. Cum spuneam,
lumea așteaptă până în ultima clipă. Acum evită subiectul.
Nu evită subiectul, ci pe noi.
Uitați-vă la asta!
Da. Reparați Fondul. Îmi amintesc.
E amicul meu de la primărie.
Pagina lui are de două ori mai mulți vizitatori zilnici decât a noastră.
Are o listă cu aproape șapte mii de nume.
El și cartea de telefoane.
Am fost la el.
I-am dat voie.
E un lider înnăscut.
E un pisălog.
Câștigă încrederea oamenilor.
Oameni cu diverse venituri, cei de la Urgențe.
Ce-ar trebui să facem noi.
La îndemnul lui, toți ne vor da în judecată.
Ce vrea?
Ar trebui să-l întrebați dv.
Charles.
Dle Feinberg.
Îmi pare rău că te-au lăsat aici cu muzica.
- Liniștește sufletul. - Da.
E spectacolul de la Lincoln Center, dacă nu mă înșel.
Bartoli a fost fenomenală.
D-ta ești meloman! Eram în consiliu în anul acela.
Soția mea, Katherine, a fost
soprană într-un cor ambulant de amatori. Eu sunt tenor. Așa ne-am cunoscut.
Cred că avea o voce minunată.
Da.
Ar ajuta-o să se încadreze în formula d-tale?
Citești site-ul meu?
Mărturisesc că nu. Nu mă pricep la calculatoare.
Personalul meu se ocupă de asta și îmi spun că ești un om rezonabil.
Și, din câte înțeleg, ești cumva la conducerea
oamenilor pe care îi ajutăm.
E frumos. E bine.
- Ce-ar fi să discutăm? - De-asta am venit.
Spune-mi ce vrei!
Pentru că am putea face niște modificări.
Am putea ridica pragul inferior.
Deci d-ta crezi că e vorba de bani?
Desigur.
Că e lăcomie?
Nu! Nu lăcomie.
Bani, da. Lăcomie, nu.
Banii pun mâncare pe masă și un acoperiș deasupra capului.
Nu e nimic mârșav sau degradant în asta,
dar să nu ne prefacem că nu contează.
Contează. Ajută oamenii să meargă mai departe.
Pe cine?
- Cum adică? - Știi cum ne numim?
Ai cunoscut personal pe cineva?
Sigur că da.
Și cât valorează?
Acum d-ta vorbești despre numere și pretinzi că...
Arunc-o!
Ce să arunc?
- Aruncă formula! - Nu pot.
Ne trebuie ceva rațional.
M-am prins. Am înțeles asta.
Dar soția mea nu e un număr dintr-o statistică.
În niciun caz,
dar avem niște reguli de respectat.
Bine. Regulile voastre îl vor ajuta pe Graham Morris?
Graham Morris. Partenerul lui a murit cu 14 zile înainte de oficializare,
dar fondul le-ar da toată suma părinților, care-i condamnau deciziile.
- Îmi amintesc de el. - Erau înstrăinați.
Complet înstrăinați, dle Feinberg. E corect?
Noi administrăm fondul.
Să trecem la paragraful
care spune că vor fi despăgubiți doar cei cu răni imediate.
Avem oameni care fac curat și vin cu polipi de la azbest.
Cred că...
Sunt acolo de săptămâni bune, inspirând otrăvurile alea.
Dar, după regulile d-tale, dacă n-au fost acolo la trei zile după atacuri...
Trebuie să tragem linie undeva.
Dacă despăgubim orice muncitor rănit la fața locului,
mă întreb... care ar fi limita. Înțelegi?
Nu știu, spune-mi d-ta!
De d-ta depinde.
Prin lege, comandantul special e liber să hotărască, nu?
- Așa e. - Bine.
Dar răspunde și în fața contribuabililor și trebuie să rămână obiectiv.
Nu pot adapta regulile pentru fiecare caz ieșit din tipare.
De ce nu?
Congresul a făcut-o.
Știi asta.
Când, prin lege, puteam falimenta prin judecată două companii aeriene,
Congresul a revizuit-o cât ai zice pește.
Într-o zi.
De ce?
Asta le-au cerut marile corporații.
Dar când 7.000 de cetățeni vin la dumneata și cer respect
și să nu fie tratați ca niște sume într-un tabel,
te porți de parcă legea a venit de pe Sinai.
Te rog, dle Feinberg, n-o face!
Nu-mi spune că nu ne puteți da ce vrem! Recunoaște că nu suntem prioritari!
Recunoaște asta... în sufletul dumitale!
Aici!
- Alo? - Kenneth Feinberg?
Vino încoace! La naiba!
- Alo? - Da, bună ziua! Kenneth Feinberg?
Da. Cine e?
Bart Cuthbert, domnule.
Nu ne cunoaștem. Reprezint un reclamant înscris la Fondul dv.
Ăsta e un număr privat. Orice ține de Fond se discută la birou.
La birou, da. Am vorbit cu cineva de acolo
și mi-a spus că v-ați întâlnit personal cu ea.
E o tânără pe nume Karen Donato.
- Văduva lui Nicholas. - Da, am vorbit.
Era un pompier cu trei fii, de opt, șase și patru ani.
- Ascultați... - Despre ce e vorba?
E un scenariu neobișnuit.
Nu vreau să vă fac probleme, dle Feinberg.
Ken. Nu. Sunt obișnuit.
Bine. Ken, clienta mea, Melanie Vale,
era amanta dlui Donato.
- Nu sunt sigur că am auzit bine. - Ai auzit bine.
Melanie Vale și Nick Donato au două fiice,
care aveau un an și respectiv trei ani la momentul atacului.
Testele ADN dovedesc paternitatea. Secretara mea le poate trimite la birou.
Dle Feinberg!
Da.
Bine. Aștept să consult documentele.
Cum spuneam, nu vreau să creez probleme.
Dar, când emiți cecul pentru domnul Donato,
să treci cinci copii ca beneficiari, nu trei.
Aștept vești cât de curând.
Domnule!
Oamenii dv. mi-au spus că mai aveți întrebări despre Nick.
Da. E, mai degrabă, o chestie de contabilitate.
Am zis că nu vrem bani.
- Sigur că da. - Bine.
Ia te uită! Pozele de la nuntă.
Nu...
Aici ne prosteam și noi.
Cea adevărată a fost la primărie.
Înainte să ajung cât un cort de circ.
I-am spus că n-am nevoie de ceva scump sau rafinat
ca să-mi demonstreze că mă iubește, dar...
A lucrat ture duble un an întreg.
N-ar fi primit un sfanț de la ai mei sau de la altcineva.
Doar ca să putem înrăma poza aia.
Așa era el.
Și presupun că acolo era Nicky Jr.?
Nu.
Era o fetiță, dar am pierdut-o. Naștere prematură.
- Îmi pare rău. - Nu face nimic.
Eden.
Tații nu prea vor fete, dar Nicky și-a dorit mereu una.
Bună!
Nu trebuia să vii.
Scuzați-mă!
Nu trebuia să vii.
- Am cereale pentru copii. - Mersi.
Alo!
- Vin imediat. Scuze! - Bine.
Bună, Frank!
Voiam doar...
să vorbim despre partea lui Nick.
V-am spus deja că nu vrem nimic.
Știu, desigur, dar...
Dacă se decide Karen să...
Să-ți arăt ceva!
Vreau să-ți arăt numărul ăsta.
E doar...
o simplă estimare. Asta înseamnă...
Știu ce e o estimare.
D-ta și Nick erați foarte apropiați.
Da.
Era fratele meu mai mic.
Deci presupun
că d-ta ai ști
dacă Nick ar fi avut
ceva de ascuns față de Karen.
Era un bun familist.
Bineînțeles. Desigur.
Nu semnăm nimic.
Frank, sunt bani pentru băieți, scutiți de impozite. Guvernul nu e întotdeauna...
Nicky a murit fiindcă unii ca tine țin de punga cu bani.
Acum vii să-ți răscumperi greșeala aruncând bani pe mormântul lui?
Pleacă din casa lui!
Bine.
Vezi? El e Tom Jr.
Nu pare mai în vârstă?
Tom Jr. nu e în uniformă. Era un antreprenor civil.
Fratele lui, Dave, a luptat în locul lui.
Foarte curajos.
S-au născut la 11 luni diferență.
În copilărie erau nedespărțiți.
L-am cunoscut pe Graham Morris, partenerul lui Tom.
- Profitorul? - Tom!
Soțul meu vrea să spună că e un mincinos.
El și Tom locuiau împreună. A zis că plănuiau să...
Erau colegi de apartament.
Tom avea prietene. Era...
- Doamnă... - Biros.
Dnă Biros, băiatul respectiv era de multă vreme
obsedat de fiul nostru.
A încercat să i se bage pe sub piele, dar Tom a...
Ne cunoșteam fiul.
Ăștia apar ca gândacii după incendiu.
Cred că-i vedeți adesea la birou.
Mie mi-a lăsat altă impresie.
Nu e ceva obișnuit?
Se zvonește că nu se mai înscrie lumea.
Mai e destulă vreme.
A trecut ceva vreme. Câți ai, 900?
Nu e suficient, Ken.
Știi, eu...
Am discutat cu amicul Charles Wolf.
Cu Wolf? Mult succes!
Militează pentru clasele defavorizate. Nu face nimeni avere cu unul ca el.
Vezi tu, astfel de remarce te fac uneori să pari insensibil.
N-are importanță.
Am subliniat elementul nostru comun.
Fluxul ridică toate bărcile.
Cred că am greșit metafora.
Ideea e că, dacă susținătorii lui se alătură cauzei noastre,
avem destui participanți pentru un proces.
Stai un pic!
Ne ameninți cu un proces colectiv?
- Nu, mă ofer să te ajut. - Prostii!
Tu poți să dai cu zarul și să aștepți verdictul vreme de 15 ani.
Mulți nu-și permit asta.
Cu tot respectul, nu i-ai întâlnit tu, ci echipa ta.
Și am vești pentru tine.
- Toți te urăsc de moarte. - Poate că da, poate că nu.
Eu le ofer o alegere.
Și, ca prieten, asta îți ofer și ție.
Ridică pragul compensațiilor de top și ți-i aduc pe toți la Fond!
Cu fundiță de cadouri.
Hai să câștigăm împreună, Ken!
Nu e ultima sumă, Ken. Nu?
Cincisprezece la sută?
John, mai avem patru luni până la ultimul termen stabilit,
dar sunt încrezător.
Știu.
Încrezător.
Companiile sunt agitate, Ken.
John, nu știam că ne vedem cu lobby-ul companiilor aeriene.
Am venit doar să ascult.
Cică Lee Quinn amenință cu un proces dacă nu oferiți sume mai mari.
Quinn nu e o problemă.
Vreți să schimbați legea pentru a ajuta oamenii?
Sunt mulți angajați de la Urgențe și pompieri.
Au inhalat substanțe toxice și au avut simptome după câteva luni.
- Legea asta nu-i ajută. - Nu.
Ar fi neproductiv.
Dacă schimbi regulile, legea revine spre aprobare în Congres.
- Știi ce înseamnă asta, Ken? - Nu.
Ar mai dezbate încă zece luni după ce trece termenul-limită.
Economia s-ar duce pe copcă.
Nu ne alegem cu nimic și nimeni nu e reales. Deci... asta e.
Nu.
Lui Quinn îi pasă de cei înstăriți, pentru că de acolo își ia salariul.
- Procesul lui e o problemă pentru noi. - Lucrez pentru contribuabili.
Și noi contribuim destul.
Da, dar voi nu priviți în ochi victimele.
Comandantul special are putere discreționară. Și în privința formulei.
Vrem doar să-l liniștești pe Quinn, ca să scăpăm de el.
Cum am spus, Ken, mă abțin.
Ai sprijinul Ministerului Justiției, orice ai decide.
TRIBUT 11 SEPTEMBRIE
Mi-am pierdut vocea
Am pierdut un cercel
Mi-am pierdut tatăl
Mi-am pierdut vocea
Mi-am pierdut biletul
Am pierdut cazul
Am pierdut harta
Mi-am pierdut mințile
Mi-am pierdut calea
Mi-am pierdut limba
Am pierdut o șosetă
Am pierdut o umbrelă
Am pierdut o șosetă
Am pierdut un dinte
Mi-am pierdut dinții
Am pierdut harta
Mi-am pierdut câinele
Am pierdut un cercel
Mi-am pierdut tatăl
Mi-am pierdut vocea
Mi-am pierdut biletul
Am pierdut cheile
Am pierdut harta
Mi-am pierdut mințile
Mi-am pierdut calea
Mi-am pierdut limba
Mi-am pierdut inima
Mi-am pierdut credința
Am slăbit
Mi-am pierdut planul
Mi-am pierdut mâna
Mi-am pierdut mințile
Mi-am pierdut casa
Mi-am pierdut timpul
Mi-am pierdut calea
Mi-am pierdut cartea
Dle Feinberg!
Mi s-a părut că te-am văzut.
- Bună ziua, dle Wolf! - Bună!
Katherine ar fi apreciat chestiile astea moderne, dar eu...
Nu înțeleg muzica pe care trebuie
să faci eforturi să o asculți. Înțelegi?
Da. Evident, nu e Puccini.
Aici suntem de acord.
Credeam că vei primi locul de onoare.
- Atât de rău e? - Da.
Știi...
am ales să fac asta pentru că am considerat
că îmi slujesc țara la nevoie. Serios.
Poate am fost egoist,
dar... iată-ne.
Am 1.100 de familii înscrise
și încă 6.000 de convins.
Da. Ei bine...
Te anunț doar că știu că Fondul nu e perfect.
Sunt oameni care nu se înscriu în regulile ticluite de noi.
Știu asta.
Sincer, nu știu
ce să fac.
Nu uita că nu ești podul.
Bine.
- Sună a prăjitură cu răvaș. - Nu.
Eu și Katherine
am stat mulți ani într-un oraș din nordul New Yorkului. În Ithaca.
Era un pod superb acolo.
Din vremea Marii Crize. Eu îl adoram.
Dezvoltatorii voiau să-l dărâme
ca să construiască o autostradă.
M-am înscris în consiliul municipal. Am cheltuit o avere și am luptat doi ani
luptând pentru bucata aia de beton.
Iar când l-au dărâmat...
am fost deprimat vreo două săptămâni, plângându-mi de milă.
Apoi, Katherine
s-a uitat la mine într-o zi și... mi-a spus asta.
"Nu ești podul."
El e dărâmat,
nu eu.
Eu sunt tot aici.
Lupt pentru o altă cauză pierdută, dar...
- Eu sunt aceea, cred. - Nu.
Nu, nu am nimic împotriva d-tale, dle Feinberg. Să fie cât se poate de clar.
- Bine. - Da?
Dar... Cred că am stricat totul.
E foarte posibil.
Dar, dacă aș căuta acum o soluție
și aș admite oficial că formula trebuie reanalizată,
tribunalele o vor retrimite la Congres, care o va lăsa să se stingă.
Nimeni n-ar primi nimic, punct.
- Deci merită să moară. - De ce?
- Pentru că nu e perfectă? - Nu.
Pentru că nu e justă.
Dar nu pot schimba asta.
Ceva trebuie să se schimbe.
Află ce!
TERMEN FINAL 22/12/2003 7631 ELIGIBILI, 1375 DE CERERI
CERERI - 18% OBIECTIV - 80%
EXTRAS DE CONT BILANȚ ACTUAL - 4.384,28
APLICANȚI NEÎNSCRIȘI - NY
Opriți căutările! L-am găsit!
Ați dormit aici?
Așa se pare.
Am verificat dosarele participanților neînscriși.
Ce e cu procesul ăla de uniune civilă de care te ocupi?
Sunt câteva zeci. Nu va fi o problemă pentru locuitorii din New York,
fiindcă Pataki a extins beneficiile
pentru homosexualii care și-au pierdut partenerii.
Virginia e la polul opus.
Să-l sunăm pe guvernator, nu?
Evident, nu-i putem ajuta pe toți cei cu interese speciale.
Tot avem de stabilit limite, dar e un început.
Asta e uniunea civilă, nu?
E mai dificil cu cei din prima linie. Au aflat după luni bune că sunt bolnavi.
- Uite aici! E... - Ken!
Știu. Pe asta ne-o vom asuma.
Va trebui să lăsăm formula deoparte.
- Ken... - Știu.
Știu. Situația e încurcată. Asta ar trebui să facem.
Dar trebuie să mergem până la capăt. Nu ne putem opri la jumătate.
Vom lua individual fiecare reclamant.
Dacă nu vin ei la noi, vom merge noi la ei.
Înțelegeți? Bun.
Ce e? Nu vă place.
Ne place mult.
Bine.
Aranjați întâlnirile! Îmi iau o cafea.
Eu și câțiva dintre cei mai puternici
am forțat ușile, ca toată lumea să scape.
Dar atunci s-a întâmplat.
Oxigenul a aprins combustibilul și...
Asta a fost.
Un tip ca mine se crede gata să înfrunte orice situație.
Dar numai până privești în ochi un copil de cinci ani și unul de șase
și tu le spui că...
Că i-ai mințit
și că mama lor nu mai vine acasă.
...și m-a întrebat dacă purta verigheta. Am zis: "Nu. De ce?"
Vă trebuie ceva?
Voiam doar să asist.
- Măcar să ascult, dar... - Sandra, e în regulă?
Când ești pregătită, continuă!
De fiecare dată când zbura, obișnuiam să-l întreb itinerarul.
Ca să pot respira ușurată
știind că e din nou...
la sol, în siguranță.
Numai un părinte poate simți asta...
dar pentru mine s-a terminat.
E o muscă pentru pescuit.
El le făcea...
Le făceam împreună.
Eu și soția mea vrem să o păstrați.
Mulțumesc.
Fiindcă suferise arsuri pe 90% din suprafața corpului, ni s-a spus
că e posibil să nu mai arate așa cum îl știam.
Apoi am fost informați de legiști
că a fost o încurcătură
și că trebuia să-l identificăm din nou.
Se pare că stătuserăm patru zile
la căpătâiul unui străin...
în timp ce Alex...
Când a murit.
Știi, eu și soția mea ne gândeam:
"Doamne, bieții oameni!"
La început, presupui că i se întâmplă altcuiva.
Apoi, peste câteva ore,
ne-au confirmat că ea era acolo la o ședință.
Atunci ne-am dat seama că ni se întâmplase și nouă.
Am rămas înmărmuriți.
Desigur. Îmi pare rău.
Eram la etajul 85.
Tocmai începuserăm să coborâm pe scări.
Poți să-mi spui Jean.
Jean, spune-mi mai multe despre fiul tău!
Când s-a mutat din Iowa?
În 1997.
S-a angajat imediat ca analist.
Era foarte entuziasmat.
E decizia dv., dar mai bine acceptați ce vă oferă guvernul.
- Am avut anxietate. - Jerry.
Nu știu. Nu dorm mai deloc.
- Da, îmi imaginez. - A trebuit să plec din oraș.
Nu suportam să văd cerul liber acolo.
Vreau să fac tot ce pot ca să accelerez acest proces.
- E bine în Florida. - Da.
"Parcă nu simt nimic,
dar simt, în adâncul ființei.
În adânc parcă explodez și vreau să spun tuturor
ce țin închis în mine.
Să le spun câtă durere simt
și câtă presiune s-a acumulat.
Trebuie să mă controlez emoțional.
Trebuie să ajut alături de ei și să fiu puternic pentru ei,
dar și pentru mine.
Tata se pricepea la asta. Trebuie să fiu așa cum era el."
1 DECEMBRIE 2003 TREI SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
2783 DE CERERI CERERI - 36%, OBIECTIV - 80%
Nu e de ajuns.
Continuăm până la termen.
Dacă am da o declarație publică și ar afla mai mulți...
Nu.
Dacă anunțăm în public, o să pară
că s-a schimbat politica, iar legea reajunge în Congres...
PENTAGON ETAJUL UNU VEST
Dacă anunță altcineva?
Deci te întâlnești cu oamenii.
Da.
Am auzit că le spui că renunți la formulă.
Nu. Legea îmi conferă puteri. Noroc că mi-a amintit cineva.
Voi profita de ele.
Dar promit că voi face totul să-i ajut pe cei care se înscriu.
Ce garanție au? Cuvântul d-tale?
Charles, e...
Ce e?
Nu, îmi pare rău.
Dle Feinberg, ne-ai spus preț de doi ani
că ești un simplu contabil al guvernului,
iar acum ne ceri să mergem pe încredere.
Nu, ți-o cer doar d-tale.
Te bucuri deja de încrederea lor. Și o meriți.
Fă-i să mă creadă și pe mine!
- Vrei să câștigi cu orice preț? - Nu, vreau să îndrept lucrurile.
Când ai depoziția cu Lee Quinn?
Luni.
O să-ți spună că voiai copii.
Femeie de 40 de ani, căsătorită și însărcinată
sau care încerca să rămână însărcinată,
ca să crească bine despăgubirea. Substanțial.
Quinn te va instrui pas cu pas.
Când să plângi, când să-ți tremure buza.
- De unde știi? - Suntem la fel.
Asta aș face și eu.
10 DECEMBRIE 2003 13 ZILE PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
Ashcroft n-a venit?
Se fac presiuni asupra lui.
Crezi că e un mesaj?
Să-i dăm lui Quinn ce vrea?
Nu sugerez asta.
Mai e timp. Mereu spui că vor veni aproape de termen.
Și dacă mă înșel?
Dacă mă înșel, Camille?
Scuză-mă!
Ai făcut tot ce s-a putut. E valabil pentru toată lumea.
Un apel pentru tine, Ken. E un avocat din Queens.
- Se numește Cuthbert. - Să lase un mesaj.
A lăsat deja trei. E vorba despre cazul Donato.
A zis că, dacă nu-i spui văduvei, o va face el
și că ai termen până mâine.
Ken?
Ia-mi geanta din portbagaj, te rog!
Hai! E timpul să intrăm.
Karen n-a ajuns acasă.
Mi-a spus că ai sunat.
Și că nu i-ai zis de ce.
Când se întoarce?
Lasă carnetul de cecuri! Ne alăturăm procesului.
Faceți cum credeți de cuviință.
Da. Dar tu știi mai bine, nu?
Nici prin gând nu mi-ar trece să vă judec.
Aiurea! Nu înțelegi ce e cu loialitatea asta față de un om decedat.
Frank, termenul-limită de înscriere e sâmbătă,
iar apoi n-o să mă mai vezi.
E prima discuție care mă bucură.
Dar tot trebuie să vorbesc cu Karen.
Cum ți-am spus, nu e acasă.
Spune-mi mie și îi transmit!
Nu cred că ai face-o, Frank.
De fapt, cred că știi deja.
Nu trebuie să-l mai protejezi. Nick s-a dus.
Nu-l cunoșteai. Era un om bun.
Nu e vorba despre Nick.
S-a întors după mine.
În turn.
- Știai asta? - Nu.
Poate a auzit ordinul de evacuare și și-a zis:
"La naiba, fratele meu e acolo!"
A murit încercând să mă salveze și tu consideri că ar trebui să uit?
Nu ai familie?
Dacă mori mâine, ce-ar afla mai urât despre tine?
- Poate că nici tu nu ești un erou. - Nu sunt.
Da, dar Nick era.
Era un familist, un om bun.
De aceea voia să-și știe copiii asigurați. Pe toți.
Frank, dacă aș fi în locul tău,
sincer,
nu știu ce aș face.
Nu-mi pot imagina.
Poate aș vrea să-i dau în judecată pe toți.
Dar n-ați rămas doar voi.
Știu că știi asta.
Familia aia vrea banii ca să poată merge mai departe
și cred că îi merită.
Cred că Nick mi-ar da dreptate.
De aceea
îi voi socoti drept beneficiari egali.
Am vrut doar să știe Karen și să-i spun personal,
ca să nu afle dintr-o înștiințare.
Cum îi cheamă?
- Karen, du-te în casă! - Nu.
Vreau să știu.
Jenna și Belle.
Mereu și-a dorit fete.
Ești mulțumit?
19 DECEMBRIE 2003 CINCI ZILE PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
CERERI PRIMITE - 3892 ÎNSCRIȘI - 51%
Corespondența.
- Semnați toți? - Voi semna eu.
Cum e? Câți avem?
- Câte ai? - Treizeci. Poate patruzeci.
Și eu.
Îmi pare rău.
Ai făcut tot ce s-a putut.
Oare?
Tot îmi pare rău.
Pui întrebarea?
Unu, doi, trei, patru, cinci.
Muncești prea mult, Ken.
- Ia-ți ceva de băut! - Nu e nevoie.
Să continuăm!
Să nu crezi că nu o respect.
Cruciada asta a ta...
- Nu despre asta e vorba aici. - Știu.
Tu ești Robin Hood. Rezolvi problemele tuturor, rând pe rând.
Ai otrăvit fântâna.
Ai făcut-o, Lee.
Ai profitat de temerile oamenilor,
de durerea și de furia lor,
de neîncrederea lor în guvern,
ca să acționezi împotriva intereselor lor.
Azi e ziua fetei mele. Vine furnizorul de alimente.
- Îmi oferi cifrele astea sau nu? - Dă-mi un pix!
Știu că nu e ușor, dar nu corectitudinea e obiectivul aici.
Termină și treci mai departe!
Ce e?
Eu am spus asta.
Da, e foarte posibil.
Întotdeauna ai fost eroul meu, Ken.
Ți-am urmărit pledoaria în fața lui Fuld, în 1984.
Aveai păr pe atunci.
Nici tu nu credeai ce spuneai, dar a sunat foarte bine.
Ce faci? Ken!
Nu fi idiot!
Ken!
Haide, omule!
Bucură-te din altceva, Lee!
Ken!
- Ce se întâmplă aici? - Familiile.
Așa e de azi-dimineață. Unii sună, alții vin direct.
- Brusc, toți vor o întrevedere privată. - De ce?
"Deja mulți dintre noi au discutat cu dl Feinberg, l-am privit în ochi.
I-am spus că nu banii ne interesează.
Vrem doar demnitate și respect de la sistem, de la guvernul nostru.
Nu pot vorbi în numele sistemului, dar am ajuns să cred în dl Feinberg.
De aceea mă bucur să anunț că Fondul e reparat."
- Am depășit 65 de procente. - Dumnezeule!
Perfect. Să continuăm!
- Deci vom reuși? - Bravo tuturor!
Da, încă mă uit la ea.
- Am nevoie de număr aici. - Da.
Îl puteți aduce înainte de ora 15:00?
E Richmond?
- Îl vreau când termini. - Da.
Da, copiii vor începe școala curând.
Dacă doriți, putem redirecționa fondurile
direct în contul de școlarizare.
Asta v-ar ajuta.
Ce ziceți?
Pot trimite materialele prin fax la un centru de copieri.
Aveți unul prin zonă?
Știți ce? Pot să caut eu unul. Sunteți tot la adresa din Arthur Ave?
Bună!
Charles!
Mă întorc la treabă.
- Mă bucur să te revăd. - Și eu.
Poftim!
Mai e o greșeală la pagina trei.
O rezolvăm imediat.
Și te-ai înșelat în legătură cu Lee Quinn.
Nu te-a instruit?
Ba da,
dar nu semeni deloc cu el.
La revedere, dle Feinberg!
Ken.
Nu, dnă Benson. M-am ocupat personal de cererea dv.
Știu că a fost o problemă cu asigurarea de viață a soțului.
Am tot analizat sumele și vreau să vă propun ceva.
Cred că o să vă placă.
Vrem doar să ne asigurăm că aveți totul.
Pare corectă. Ați completat-o bine.
Mă ajută cineva?
Mai sunt multe în mașină.
Să faceți totalul!
Mulțumesc.
Așa. Haide!
Să mergem!
Bun. Ce ai acolo?
Puțin peste 95% până acum.
Să-l sunăm pe președinte?
Hai să ne îmbătăm!
Să ne îmbătăm cu președintele!
Da.
Dle Morris, Camille Biros, de la Fondul de Compensare a Victimelor.
Sigur ați aflat veștile.
Ca urmare a cazului dv. particular,
am reușit să adunăm multe persoane
din New York aflate în relații similare.
Dar...
din păcate,
din cauza atitudinii părinților lui Tom și a legilor statului Virginia,
n-am reușit să vă satisfacem cererea.
Îmi pare tare rău.
Sunt sigură că nu ajută.
Mă scuzați, domnule!
Bună seara! Știți, eu doar...
O să discut repede cu el.
Salutare, dle Feinberg! Eu...
- Îmi pare rău. - Vino aici!
Eu...
Eu doar...
N-am vrut să știu.
Nu sunt proastă.
Înțelegeți?
Mai era sunat după cină.
Zicea că e Frank
sau că e cine știe ce alarmă de incendiu prin oraș.
Mă săruta la plecare,
iar eu mă prefăceam că nu știu că mă minte.
Mai târziu mergeam la Irene, iar Frank venea acasă după o băută cu băieții.
Îl întrebam: "Cum a fost la incendiu?"
Mă privea
cu cel mai impasibil chip din lume și zicea:
"Nicky face curat,
dar a fost un adevărat erou azi. Trebuia să-l fi văzut!
O să mai dureze, deci culcați-vă!"
Dar nu-l urăsc pe Frank pentru asta.
Fiindcă Nicky era frățiorul lui.
Nu voiam să moară.
Bineînțeles că nu.
Dar ei îi doream tot felul de lucruri.
- N-ai greșit cu nimic, Karen. - Domnul ne pune la încercare.
Nu e vina d-tale.
Vă puteți asigura că primesc ce le trebuie?
Fetițele lui?
Desigur.
Fondul de Compensare a Victimelor din 11 septembrie
a fost singurul de acest gen din istoria Statelor Unite.
În final, a fost semnat de 97% dintre persoanele eligibile,
și 5.560 de oameni au primit peste șapte miliarde de dolari.
Doar 94 de oameni au refuzat să participe.
Deși Fondul de Compensare a fost închis oficial în 2003,
fonduri noi, cu alți comandanți speciali, au fost înființate în 2011 și în 2019,
din cauza presiunilor publice de a compensa angajații de la Urgențe
și persoanele afectate pe termen lung.
După 11 septembrie, Ken și Camille au administrat și alte fonduri
în numele zecilor de mii de victime de altă natură, cum ar fi:
Masacrul Virginia Tech Deep Water Horizon
Masacrul din Aurora Masacrul din Sandy Hook
Bombele de la maratonul din Boston Rechemările GM
Atacul terorist din clubul Pulse
Abuzurile sexuale ale Bisericii Catolice Atacul de la sinagoga din Pittsburgh
Accidentele aviatice din Indonezia și Etiopia
Atacul terorist din Dayton, Ohio
Subtitrare: Retail