HoundDawgs EXCLUSiVE PREMiERE
Du lovade att betala Andreas skolavgift, men nu har jag fått en påminnelse igen-
- då du inte har betalat.
Broadhill Agency? Ett ögonblick så kopplar jag er.
- Det är inte mitt problem. - Broadhill Agency?
- Hej, mr Broadhill. - Varför bygger du ett nytt hus?
Har ni inte kommit fram till Diane på hela dan?
Du har ett ansvar gentemot mig och barnen att betala räkningarna.
Fel på telefonen? Jag kan koppla er till hennes assistent.
- Det är inte mitt problem, Dan. - Ja, på en gång, sir.
Huvuden kommer att rulla.
God dag, mr Broadhill. Nej, sir. Hon sitter fortfarande i sitt rum-
- men jag ska se om jag får tag i henne. Ett ögonblick.
Det här händer inte.
Ursäkta, sir. Det dröjer fortfarande en stund. Jag förstår, det ska jag.
Kom igen, Diane.
Varför är jag så korkad? Herregud, säg att det löser sig.
- Diane? - Herregud...
- Mår du bra? - Hej, Henry. Det är bra. Vad händer?
- Mitt kontor om tio minuter. - Okej, visst.
- Ja? - Du ville träffa mig.
Sätt dig.
Henry, jag...
Jag vet... vad du tänker säga. Jag vet att jag varit lite frånvarande-
- de senaste veckorna. Men jag lovar att det blir bättre.
Jag har gått igenom massor med min exman och barnen.
Jag ger Georgia O'Brien-kontot till Matheson.
Ursäkta?
Till Matheson? Du skämtar.
Georgia ringde imorse och sa att du inte ringt tillbaka sen i torsdags.
- Det var ju igår. - Förra torsdagen.
Okej... Henry. Det är mitt konto.
Jag har jobbat med Georgia de senaste fem åren. Alldeles för hårt och länge-
- för att det bara ska tas ifrån mig.
Och jag uppskattar allt du gjort för den här byrån.
Sparkar du mig? Du vet att det är vansinne.
- Ursäkta? - Du kan inte göra så här. Inte nu.
Jag är bra på mitt jobb och det vet du. Mycket bättre än Matheson.
Han klarar ingenting. Lyssna, Henry.
Jag har en jobbig period bara. Jag rider ut det, det gör jag alltid.
De här kontona väntar inte. Jag kan inte ge dig mer tid.
Jag har gett halva mitt liv till det här företaget.
Okej? Jag har missat skoldanser, födelsedagar, skollov och begravningar.
Jag födde i princip mina barn därinne, och jag har jobbat hårdare och längre-
- än de flesta män i företaget. Så har jag en dålig månad...
- ...och du ger mig sparken? - Så är det inte och det vet du.
Inte? För det känns så.
Du och jag har en lång historia tillsammans. Ta ledigt en tid.
- Det här händer inte. - Lös det som behöver lösas -
- så hörs vi om några månader.
Det är inte hela världen, Diane.
Ta semester. Spendera tid med dina döttrar. Det är mors dag i helgen.
Du behöver inte bry dig om deadlines eller stressade klienter.
Njut bara, okej? Dina döttrar kommer att älska det.
Jag vet, jag vet. Dålig mamma.
Det är tredje gången den här veckan. Ni måste vara här innan halv fem.
Då drar vi.
Nej, tjejen. Du har väl läxor.
Ett rosa kuvert. Fint.
Ja, för att dölja det hemska som finns inuti.
- Andrea! Disken. - Jag fixar det senare.
Nej, nu. Snälla.
- Så du har kvar ringen i näsan? - Tänk att du la märke till det.
- Skitsamma. Varför hemma så tidigt? - Jag är väl hemma som vanligt.
- Om du var en vanlig mamma kanske. - Hej, mamma. Hur var din dag?
Inte illa, din då? Bra. Jag börjar på college och har fått extrajobb-
- och vet du vad? Jag lagade middag för att jag ville återgälda dig.
Visst. När du pratat klart kanske du kan börja laga middag, tack.
- Lika imponerande som vanligt. - Hoppas att din terapi fungerar.
Det var ett skämt.
Tydligen inte.
Andas.
Andats klart? Bra. Min tur.
- Ska du inte äta? - Jag åt en sen lunch.
Tjejer, lyssna.
Jag vet att det varit en tuff period -
- för er. För oss alla. Och...
Jag vet att jag inte varit hemma så mycket på sistone -
- men jag tänkte ta lite ledigt, okej?
Så att vi verkligen kan umgås, vad säger ni om det?
- Vad har du gjort med vår mamma? - När kan det bli bättre att umgås -
- än nu i helgen?
Vad pratar du om? Vi ska ju gå på musikfestivalen med pappa.
Nej... det visste jag inte.
Jag fattar inte att jag sa ja till det, jag menar -
- det är ju min särskilda dag nu på söndag.
Vad händer på söndag?
Andrea? Har du glömt vad det är på söndag?
Det är... mors dag. Hört talas om det?
Just det.
- Klar. - Okej, gå och sätt på dig pyjamasen.
- Okej. - Hemläxan? Och bara ett program ikväll.
- Två. - Ett program, en bok.
- Okej. - Perfekt, high five. Jag älskar dig.
- Vad är det med dig? - Du menar, förutom att -
- mina två döttrar glömde bort mors dag nu på söndag?
Jag berättade om musikfestivalen för en månad sen. Minns du inte det?
Självklart måste er pappa se till att mors dag handlar om honom-
- och planera en aktivitet då. Typiskt.
Vi kanske kan äta middag här eller nåt. Spelar roll.
Du är ändå aldrig hemma.
Andrea, älskling. Du kanske inte förstår, men jag har haft -
- den längsta veckan följt av den värsta dagen i mitt liv.
Så får jag bara en kväll där du inte är min svurna fiende...
- ...vore det toppen. - Skämtar du med mig?
Jag frågade bara vad det var. Du borde prova det någon gång.
God morgon, Los Angeles. Det här är Charlie Jones på KBAC-
- som önskar alla mammor därute en glad mors dag!
Solen skiner och jag hoppas att ni får en fantastisk dag!
Våra linjer är öppna, så ring in era önskningar.
Mamma?
Vad mörkt det är.
Mamma, jag är verkligen ledsen. Mobilen dog och vi satt fast i en kö.
Var det så svårt för er -
- att ni inte ens kunde ge mig en kväll?
Jag sa ju att hon skulle vara upprörd.
- Gå till era rum. - Gärna, pappa hade aldrig...
- Andrea, sluta. - Gå bara, båda två.
Vilken mamma.
Glad mors dag till mig.
Förlåt att vi glömde. Jag älskar dig, Aubrey L.
Mamma? Bianca är här.
- Okej, kör. - Jag fick ett brev från South Carolina.
Känner du till en miss Hillary Johnson?
Ja, hon var min moster.
- Då vet du att hon gått bort? - Ja, jag kunde inte gå på begravningen.
- Stod ni varandra nära? - Vi brukade göra det.
Jag spenderade somrarna med henne. Sist jag träffade henne var -
- sommaren då jag tog examen från college.
- Då känner du till hennes hus? - Ja...
Det var som mitt hem.
Jag hade en helt fantastisk sommar det året.
Jag blev kär i en kille.
Berätta.
Han var fantastisk. Det kändes som att...
- ...jag aldrig ville åka därifrån. - Honom eller huset?
Jag tänkte att han var den enda kille jag nånsin skulle älska. Har du känt så?
Vad hände?
Verkligheten. Jag började på Broadhill och -
- han ville att jag skulle stanna och ge upp allt -
- men det kunde kah inte, så jag stack och levde lycklig i alla mina dar.
- Härliga minnen. - Du tycks ha ärvt något.
Snälla, jag vill slippa glittriga skjortor och bijouterier.
Ett hus då?
- Lägg av. - Vill du ärva ett sånt?
Lämnade hon... huset till mig?
Herregud!
Tack, Gud. Det är ju helt otroligt. Det är svaret på alla mina böner.
Det följer med en hund.
- En hund? - Sjuåriga Mister kommer med huset.
Jag kan inte... Vi kan inte ha någon hund.
Aubrey är livrädd för dem, men jag löser det på något sätt.
- Lugn. - Huset. Jag ska lösa det, okej?
- Det är ju helt otroligt. - Det finns villkor.
- Vad menar du? - Du måste bo där i ett år -
- innan du kan sälja det. Med hunden.
- Lägg av, det är ju löjligt. - Du måste inte.
Det står att om man inte kan leva upp till villkoren-
- går det till det historiska sällskapet, men du måste ordna ett hem åt hunden.
- Vad är ett år? - 12 månader.
Se det som ett årskontrakt. Du gillade ju att vara där.
Dessutom behöver du komma bort från LA.
Vem vet? Du kanske kan leta upp din gamla flamma, Luke igen.
- Jag flyttar inte. - Tjejer, det är bara ett år.
Du kan inte tvinga mig, jag är nitton.
Du har helt rätt. Jag kan inte tvinga dig enligt lag...
- ...men var ska du bo? - Jag kan bo här.
Det går inte, jag måste hyra ut huset.
Varför gör du så här? Det är ju absurt, även för dig.
Lyssna. Kom igen, tjejer. Det är ju...
- Det är vad moster Hilly ville. - Varför kan jag inte stanna här själv?
Betalar du räkningarna? Lånen -
- internet och kabel-tv, för jag kan inte det.
Då kan jag bo hos pappa.
Måste vi flytta?
Ja, älskling. Det måste vi.
- Får jag ta med mina gosedjur? - Självklart.
Okej, då följer jag med.
Du är bäst.
Ett år går jättefort.
Hej pappa. Jag har nog packat färdigt vid 12. När hämtar du mig?
Men jag kan hjälpa till.
Okej, jag fattar.
Pappa, kan jag... Kan vi prata senare?
Jag älskar dig också.
- Hej, älskling. Vad gör du? - Pappa bad mig följa med dig.
Pappa sa att de har fullt upp med huset och att jag kan komma om två månader.
Okej, ge mig det du behöver, så magasinerar vi resten.
Jag är glad att du följer med ett tag.
- Dessutom behöver jag en kartläsare. - Visst.
Får jag hjälpa dig? Jag är glad att du följer med, Andy.
- Han kämpade inte direkt. - Så klart inte.
Han tror att de trivs bäst hos mig och han har nog rätt.
- Du vet att han inte ber henne komma. - Jag vet, men jag vill inte grusa -
- hennes förhoppningar.
Han var aldrig där för mig, så varför skulle han vara det för henne?
Du är en överlevare och klarar dig igenom det här.
Och när allt fallerar finns det inget en massage och ett glas rött inte kan bota.
Så sant.
Jag känner redan hur blodkärlen täpps igen. Tror du att "dagens" är nyskjuten?
Sluta. Ge det en chans. De har säkert sallad.
- Hur säker är du? - 65%.
- Trodde väl det. - Jag är jättehungrig.
In med dig, hjärtat. Ni först, ers höghet.
- Folk glor på oss. - Le och var artig.
Slappna av, det är bara turister. Sluta stirra. Välkomna, mina damer.
Sluta stirra, sa jag!
Tog ni med er aptiten? Du?
Vi fixar ett bord och god mat innan ni förgås.
Jag heter Penny. Vad vill ni dricka?
- Har ni sojamjölk med chokladsmak? - Vilken ko kommer det ifrån?
- Det är inte från nån ko. - Jag har vanlig mjölk och choklad.
Jag kanske kan fixa nåt, vad vet jag?
- Vatten går bra. - Visst.
- Och du? - Har ni färskpressad juice?
- Jag har äppel-och apelsinjuice. - Färskpressad?
Nån gång var de nog det.
- Två osötade te bara, tack. - Ekologisk eller funkar Lipton?
- Lipton blir utmärkt. - Strax tillbaka.
Jag såg dig, Melvin. Låt mig slippa bråka med miss Gloria.
Han ska alltid äta nåt innan middagen.
Vilken mysigt ställe, va?
Älskling, du vänjer dig. Det här är ditt liv de kommande tolv månaderna.
- Högst tre. Jag ska bo hos pappa. - Tre månader då.
Vatten till den unga damen och två osötade teer-
- till de fina damerna. Och nu dags för den obligatoriska utfrågningen.
- Var kommer ni ifrån? - Los Angeles.
Vad? Herregud. Det är därför ni är så söta. Hon måste vara supermodell.
Så vad för er till Marion, förutom min Michelin-krog.
- Vi ska faktiskt flytta hit. - Hit?
Det här är ingen stad man flyttar till.
Det var inget jag hade planerat.
Vi planerat.
Vi har ärvt ett hus.
- Jag förstår. Välkomna då. - Tack.
Ni ska få titta på menyerna. Strax tillbaka.
Var ligger ert familjehem?
- Palmetto Lane. - Palmetto Lane?
Ja, min moster Hilly har ett jättevackert hus där.
När besökte du miss Hillary senast?
- Det var troligen för 20 år sen. - 20 år sen?
Okej, schyst.
Vad handlade det där om?
- Lämnade vi LA för det här? - Det ser hemsökt ut.
Diane? Jag jobbar för Tuttle och Tuttle. Här är nycklarna till ert nya liv.
- Och här är ert nya ansvar. - Det är ingen fara, älskling.
- Vad gullig, kan vi behålla honom? - Vi har inget val.
Vilken överraskning.
Det är ingen fara, älskling.
- Blä. - Du får säga det igen.
- Det stinker. - Inte mycket bättre härinne.
Vilken röra.
Vi borde kanske leta upp en affär.
Fixa lite städutrustning. Låter det bra?
- Aubrey, han bits inte. - Det spelar ingen roll.
- Maten är klar. - Arbetar du idag? Så långsam...
- Du skulle inte klara dig utan mig. - Sant, han är så söt.
Fly medan du kan.
- Jorge är inte här för att han är snabb. - För att han är söt?
För att han är super-söt.
- Så hur går det? - Bra. Det funkar.
- Det är bra. - Så du fick träffa Tara till slut?
När jag sa att jag inte hade nån aning...
Jag har aldrig velat förstöra det roliga för någon.
Om jag kan hjälpa dig på nåt sätt gör jag gärna det.
Tack. Förresten, du råkar inte känna någon...
- ...som erbjuder jobb? Tidningen suger. - Vem letar?
- Jag. - Letar du efter något särskilt?
Det är en liten stad, så valmöjligheterna är få.
- Nej, jag är inte så kräsen. - Vad sägs om att servera?
Vi behöver alltid extra personal vid frukost och lunch.
- Är det sant? - Absolut.
Jag har inte serverat sen gymnasiet. Det är väl som att cykla?
Exakt så. Om cykeln var skev och hade en clowntuta.
- Kan du börja imorgon? - Ja. Tack ska du ha.
- Jag heter Diane. - Jag vet. Små städer har stora öron.
En sak till.
Du råkar inte känna någon som vill anställa en ångestfylld tonåring?
Ångestfylld tonåring? Jag skulle det, men vi har redan Jorge.
- Vad gulligt. - Hon borde kontakta Luke i möbelaffären.
- Luke? - Hunk som är bra med händerna.
- Singel, du känner honom. - Ja, det gör jag faktiskt.
Det visste jag också. Liten stad.
Lycka till, hjärtat. Jag älskar dig.
Det tvivlar jag på.
- Förstör du den, köper du den. - Jag tittade bara.
- Du rörde den. Det är en skillnad. - Hur vet du det, du läser ju.
Jag såg det där, näsring.
Troy? Ta ner fötterna från min disk.
- Du måste vara Andrea. - Hur visste du det?
Liten stad. Jag heter Luke och den där arbetsmyran är Troy.
- Är det din affär? - Definitivt.
- Du letar visst efter jobb. - Jag fick höra att jag behövde ett.
Jag fattar. Det har bara varit vi två ett tag, men det går rätt bra-
- men Troy ska åka bort om ett år, så en tredje person skulle underlätta.
- Har du jobbat förut? - Nej.
- Vilken överraskning. - Aldrig varit anställd?
Det har aldrig behövts, antar jag.
Som du ser behöver vi organisera här om du tror att du klarar det.
Jag vill att du kommer i tid. Lönen är låg, men du får en del av försäljningen.
- Har inte jag någon talan? - Jo, när du betalat räkningarna.
- Kan du börja nu? - Behöver jag särskilda kläder?
Nej, vi är rätt avslappnade här. Du är bra som det är.
Minus näsringen.
Troy visar dig runt. Kul att ha dig här, Andrea. Dags att jobba igen.
- Hej, älskling. Hur gick det? - Bra, själv?
- Bra, så har vi två inkomster nu? - Vad det nu betyder.
- Första jobbet? Grattis, hjärtat. - Grattis, älskling.
Och killarna? Var de inte snygga? Visst var de?
Troy har hjälpt Luke i affären sen han var ung. Han är som en pappa för honom.
- Vad fint. Var är hans riktiga pappa? - Det vet vi inte.
Luke kände hans mamma långt innan de började dejta lite.
Folk trodde att de skulle gifta sig, men de var mer som vänner.
Men en dag stack hon med en kille hon träffat-
- och kom bara hem för att lämna Troy hos hans morföräldrar.
- Vad sorgligt. - De uppfostrade honom väl.
Han tar college-examen nästa år. Han är snygg och smart.
- Mamma, jag är hungrig. - Varför sa du inget tidigare -
- när vi var vid maten? Jag kan laga nåt hemma hos er.
- Det vore trevligt. - Då ses vi där om en stund.
Gott. Om jag får säga det själv, så var det riktigt gott.
- Det var väldigt gott. Tack så mycket. - Ingen orsak.
- De ser nöjda ut. - Visst gör de?
- Det måste vara den friska luften. - Försiktigt.
Säger du sånt åker du aldrig härifrån.
- Det tvivlar jag på. - Vi får väl se.
Jag borde nog åka hem innan jag förvandlas till en pumpa.
Vem försöker jag lura? Vet du vad jag ska göra ikväll? Sträckkolla...
- ...massa romantiska komedier. - Det låter underbart.
Och gråta mig själv till sömns.
- Tack för allt. - Ingen orsak.
- Jag hämtar dina saker. - Ta väskan bara. Behåll vinet.
Det vet du.
Hej, Mister. Tar du hand om tjejerna?
- Varför heter han Mister? - För att det är en pojke -
- och för att Hilly tänkt sig nåt annat, men aldrig kom på något.
- Så det blev bara Mister. - Varsågod.
- Vad pratar ni om? - Pratar?
Pratar. Du sa så.
- Du flyr inte ifrån honom längre. - Jag antar att jag vant mig.
- Nu förstår du att alla inte bits, va? - Ja, men vi sover inte ihop.
- Okej, ett steg i taget. - Vad pratar ni om?
Hon blev biten av en hund när hon var sju och har varit livrädd sen dess.
Kan någon smälta hjärtan, så är det Mister.
Okej, gullet. Vi ses imorgon.
Vet du vad? Du måste presentera dig för Luke imorgon, så att han fixar dörren.
Alla hör dig komma in och ut... i Savannah.
- God natt. - God natt.
- Hej. - Ledsen, men det är stängt.
Dörren var öppen, så jag...
Då är det nog inte helt stängt.
Hur kan jag hjälpa er?
Luke?
Det är jag.
- Du minns nog inte ens mig, men... - DJ Montgomery.
Ja.
Det namnet har jag inte hört ...på en evighet.
- Diane Janet var för svårt för mig. - Lawrence.
Det är Diane... DJ Lawrence nu. Andrea är min dotter.
Tack förresten.
- För vad? - För att du anställt henne.
Jag vet att hon kan vara lite krävande, men -
- förhoppningsvis har hon varit artig.
Det var allt jag ville säga. Hej och tack, så...
Jag skulle gärna fråga hur du haft det, men det har nog hänt mycket sen sist.
- Det var ett tag sen. - Ja.
Ja... det var ett tag sen.
Du ser ut att må bra.
Om du menar från det att du var här sist och försvann spårlöst...
- ...så skulle jag säga att det stämmer. - Jag...
Det här var ett bra samtal.
Om Andrea är till besvär eller nåt så får du höra av dig.
- Varför ringde du inte? - Ärligt talat...
Efter allt som hade hänt, trodde jag inte att du ville höra av mig igen.
Tja... jag är fortfarande här.
God natt.
Tack för skjutsen.
Mister. Tjena grabben.
- Det var länge sen sist. - Känner han dig?
Ja, vi har känt varandra länge. Din moster tog med honom överallt.
Hur var din dag?
- Bra snack. - Det där måste vara dörren.
- Hör du den? - Ja, det gör nog de flesta.
Det borde vara lätt att åtgärda. Jag hämtar mina grejer.
Toppen. Jag lagar mat till tjejerna, så hör av dig om du behöver något.
- Gärna vatten, så vida du inte har... - Jordgubbslemonad?
Som om jag skulle glömma det. Kom igen.
- Hej, hur går det? Är du klar snart? - Jag tror det.
Det är en hundra år gammal dörr, så den låter fortfarande lite grann...
- ...men den behåller sin karaktär. - Det gör inget.
Jag kan fixa en ny åt dig, men det kostar mer än lemonad.
Den duger som den är, tack.
- Är du hungrig? - Jag är utsvulten faktiskt.
- Ska jag laga något till dig? - När lärde du dig det?
Bara så att du vet, lärde jag mig några saker medan jag var borta.
Matlagning var en grej. Du ska få påfyllning.
Wow. Imponerande.
Smaklig måltid.
Du måste inte äta upp allt i en tugga.
- Jag är så hungrig. - Aldrig mött någon som är så ivrig...
- ...att få äta min mat tidigare. - Lemonaden är bättre än jag minns.
- Hoppas att det räcker som betalning. - Jag vet inte om jag är värd besväret.
Tja, det finns massor att göra här-
- om du känner att du utnyttjar mig.
- Säger du det? - Ja.
Jag har en lista. En väldigt lång sån.
Det verkar inte som att min moster gjorde särskilt mycket här, så...
Det här är gott. Kanske inte lång lista-gott, men...
Hur känns det att vara tillbaka?
Ja, hur känns det? Det är...
Det känns bra. Ärligt talat hade jag glömt hur mycket jag saknade det.
Ja, du höll dig ju borta ända fram tills nu.
- Okej, jag ska sluta. - Ja, skyffla in maten i din stora mun.
DJ...
DJ. DJ väcker så många minnen.
- Jaså? Vart tog de vägen? - Jag vet inte.
De begravdes under städer, barn, jobb och...
- ...exmakar. - Har du fler än en?
Nej, bara en.
Och du? Några exfruar? Tidigare eller nuvarande?
- Nej, så singel som man kan bli. - Jaså?
Mina mycket goda källor har berättat att...
- ...du nästan gifte dig när jag åkte. - Vi var mer som vänner.
Och ja, jag träffade andra tjejer efter dig.
Hur kunde du?
- Var är hon nu? Vad gör hon? - Nashville, tror jag.
Hon träffade en kille och stack strax efter att hon blivit gravid.
Hon drömde om att bli en country- sångerska, men hindrades av barnet-
- så hon tog hem honom och lämnade honom hos sina föräldrar.
Det skulle bara vara tillfälligt, men det blev permanent till slut.
- Träffas de alls? - När han var yngre -
- men sen hände massa saker. Läger, skola, Troy som hjälpte mig.
Sen slutade han att prata om att träffa henne efter ett tag.
- Pratar de överhuvudtaget? - Ibland.
Ärligt talat kan jag förstå varför vissa inte vill vara föräldrar.
Jag vet. Jag håller med.
Angela kom lite tidigare i mitt liv än jag önskade, men...
Jag hade önskat mig lite mer tid-
- innan jag skaffade barn, men jag skulle aldrig byta det mot någonting annat.
- Förutom kanske när hon är... - En tonåring?
Ja, precis.
- Är pappan fortfarande i bilden? - Nej, det är bekvämt för honom.
- Du vet hur det är. - Hur ofta hörs de av?
En gång i månaden kanske. Hon tror att-
- hon ska få bo hos honom i LA.
- Inte? - De talades vid för ett par dar sen -
- men han tror att hon får det bättre hos mig, så vad ska man göra?
- Vad? Vill inte pappa ha mig där? - Älskling, det sa jag inte.
Men vi hade en överenskommelse. Jag vill bo hos honom.
Så pappa vill inte ha mig och inte du heller?
- Det har jag aldrig sagt. - Prata inte med mig, lämna mig ifred!
- Jag kanske borde gå. - Nej, stanna.
- Jag tror att jag ska gå. Jag kan ta... - Det är ingen fara.
Okej.
Ser jag henne på vägen hem, skjutsar jag hem henne.
Ingen fara. Jag åker och letar om en stund när hon lugnat ner sig -
- eller planerat hur jag ska dö.
Om du är kvar imorgon kan jag börja hjälpa dig med listan.
Vad snällt. Jag retades bara.
- Jag kan fixa det själv. - Det är jag säker på att du kan.
- Men det är okej att be om hjälp också. - Ja...
- God natt. - God natt.
Andrea. Får jag prata med dig en stund?
- Har jag gjort något? - Nej... eller har du det?
Nej, jag skämtar bara. Jag...
Jag skäms över att du hörde vårt samtal igår kväll.
Jag ville bara klargöra en sak. Din mamma sa inte att hon inte önskade dig.
Snarare motsatsen. Hon älskar dig jättemycket.
Jag borde inte lägga mig i, men hon sa att hon alltid velat bli mamma-
- och att hon skulle vara där för er vad som än händer.
Hon gör det bästa av en svår situation.
Precis som du.
Som jag ser det gör ni det här tillsammans.
Du kanske borde vara lite schystare mot henne bara.
Du har bara en mamma och den du har är en stark och fantastisk kvinna.
Jag antar att det är från henne du själv fått det.
- Det här är perfekt. - Luke, hon är en duktig säljare.
- Ja, visst är hon fantastisk. - Hon är bra, tack så mycket.
Vänta lite. Låt mig hjälpa dig. Vart ska den flyttas?
- Dit. - Okej.
- Den var inte lätt. Blir det bra här? - Ja.
Det ser riktigt bra ut nu.
- Så du är inte missnöjd? - Nej, inte alls. Du har talang.
Men säg till när du flyttar tunga saker.
Titta på honom.- Troy! Kan du ta ner dina fötter från disken?
- Behöver du hjälp? - Av dig?
- Jag står ju här, visst? - Okej, kan du ställa stolen där?
- Lite längre bak. - Här?
- Lite mer till vänster. - Kom igen, jag dansar med den.
Det var väl inte så svårt?
- Jag älskar den här stolen. - Den är handgjord.
- Tänk att ingen köpt den. - Ingen har visat intresse...
- ...så det var slöseri med tid. - Vad menar du?
Jag gjorde den.
Jag tycker ändå om den.
- Jag sålde den. - Vad snackar du om?
Jag sålde din stol. Jag hittade en köpare som ville ha den skickad direkt.
Du skämtar. Wow... Jag har sålt min första möbel.
- Tack. - Ingen orsak.
Jag måste låna Troy en stund. Vi ska lämna av bänken hos din mamma, Andrea.
Okej.
- Vänta lite. Det är ju min stol. - Ja, Andrea köpte den idag.
Jag lovade att inte berätta. Hon är snäll, ge henne en chans.
- Tryck på. - Okej.
Jag ska till banken, men jag är strax tillbaka.
Ni fixar väl det här?
- Fint. Du är bra på att dekorera. - Tack.
Andrea, mamma undrar om du är redo att åka.
Luke åkte precis, så jag borde vänta tills han kommer tillbaka.
Du kan åka. Eller så väntar du... om du vill. Vi kan skjutsa dig.
- Är det okej? - Ja.
- Aubrey, säg att jag kommer senare. - Okej, hej då.
- Andrea, din familj åkte precis. - Jag sa att vi skjutsar hem henne.
Gjorde du?
- Tja, vi ska ju ändå dit. - Ska vi?
Ja, arbetsdagen är inte över än. Ta din väska, så drar vi.
Penny, vilken trevlig överraskning. Låt mig ta hand om den där.
Snygg och hjälpsam. Sluta fresta mig, Casanova.
Jorge kommer att känna sig hotad.
- Hej, ungdomar. - Hej, miss Penny.
- Kan jag hjälpa er med något? - Jag ska testa ett nytt pajrecept.
- Allt bra? - Ja, toppen.
Redo för mig att sätta igång med listan? Kan du hantera mig?
- Listan alltså. - Jag tror det. Både och.
- Överlevde bambulunden? - Ja, det gjorde den.
- Och den är fantastisk. Vill du se? - Jättegärna.
- Minns du hur mycket vi hängde här? - Ja...
Hur skulle jag kunna glömma? Titta vilket magiskt ställe.
- Det är som en annan värld. - Det var väl därför vi var här.
Troligen.
Jag...
Jag glömde dig aldrig. Jag tänkte på dig då och då-
- men det ledde bara till ånger, så...
Kom igen. I efterhand var vi fortfarande unga och hade ingen aning om nåt.
Jag antar att jag inte borde ha blivit så seriös direkt.
- Vad vet man i den åldern liksom. - Jag trodde att jag visste det -
- men det var tufft.
Jag saknade dig.
Mycket. Och jag grät... mycket.
Jag drack otaliga flaskor vin om det får dig att må bättre.
- Ja, lite grann. - Bra.
Skönt att kunna vara till hjälp.
Jag visste att du var en storstadstjej och att jag var för småstad för dig.
Det tog ett tag. Kanske för lång tid, men -
- jag visste att du inte skulle vara nöjd förrän du blivit något.
- Du verkar ha lyckats bra. - Det vet jag inte.
Det gör jag. Jag är stolt över dig. Jag trodde inte att vi skulle ses igen-
- så det var en trevlig överraskning att se dig och dina döttrar passera affären.
Jag hade känt igen dig var som helst.
Du har fortfarande samma bruna ögon som skimrar gult i ljuset.
Det där leendet. Ditt hår är lite annorlunda, men -
- jag skulle känna igen dig var som helst, DJ.
Mamma! Där är du. Köpte vi inte glass? Vi hittar den inte.
Jag måste gå.
Vad kallt det är. Jag har bott i södern, men så här kallt var det aldrig.
Wow, Henry. Att säga att det är en överraskning är en underdrift.
Jag såg dig aldrig som en lanttjej.
Eller hur, men se på mig nu.
Det är definitivt en skillnad från kontoret i LA.
Ja, det är det.
Jag ska gå rakt på sak. Jag saknar dig och vill ha dig tillbaka.
Det lät bättre i mitt huvud, men nu har jag sagt det.
Kan du komma tillbaka och ta hand om mitt konto?
Det är inte detsamma utan dig. Inget ont om Henry, men han förstår mig inte.
Och Diane, du och jag är ju synkade. Till dess att vi inte var det -
- men jag tvivlar inte på att det kan bli så igen.
Överraskningarna avlöser varandra.
Tja...
- Och Matheson? - Han tar sina gamla klienter igen.
- Du tar över Georgias igen. - Okej.
Ja, du måste komma tillbaka, Diane. Jag kan inte fortsätta utan dig.
Jag är verkligen smickrad över att ni tagit er ända hit-
- men lika överraskande att ni inte ringde.
- Det känns bra att ses på riktigt. - Jag håller med, Henry.
Jag kan inte riktigt...
Jag kan inte åka just nu. Tjejerna har precis anpassat sig-
- och Aubrey är halvvägs genom terminen. Jag kan nog inte åka förrän i...
- ...maj. - Nej, nej, nej. Jag menar -
- det bästa vore om du kunde åka nu och jag kan vänta ett par veckor-
- men månader?
Vi hade hoppats att du kunde jobba hela hösten fram till nyår.
Jag behöver tid.
- Visst. Ta den tid du behöver. - Diane. Finns det nåt att tänka över?
Vi har inget mer att diskutera. Diane, kul att se dig. Henry, ska vi?
Vi kör till Charleston ikväll och åker hem imorgon bitti om du ändrar dig.
Jag behöver inte tala om hur mycket det skulle betyda för oss alla.
- Jag hör av mig. - Oroa dig inte. Allt är som förut.
Som förut? Jag vet inte om det funkar. Du hörde vad hon sa. Hon behöver mig.
- Vi får prata om det. - Jaså?
- Kom tillbaka. Kul att se dig. - Detsamma, Henry.
Wow. Vilken fantastisk överraskning.
Jag har inget emot att diska och du har jobbat hårt, så...
Jag uppskattar det.
- Älskling, trivs du här? - Vad menar du?
Du och Aubrey. Är ni lyckliga här i Marion?
Aubrey kan bo var som helst och vara lycklig.
Det är sant. Hon älskar verkligen Mister.
Han sover hos henne nu. Otroligt.
Det är bättre än jag trodde. Jag gillar jobbet och alla är så trevliga här.
Och Francis Marion-universitetet ligger bara nere på gatan. Jag tänkte läsa nåt.
Wow, det vore ju fantastiskt.
Toppen, men varför denna förändring?
Vi känns som en familj nu.
Förut kändes det inte som att du brydde dig, men det har förändrats.
Jag har alltid brytt mig om dig.
Jag vet att jag inte var bäst i världen på att visa det -
- men jag kommer alltid att älska dig.
Det allra viktigaste i världen för mig är att ni är lyckliga.
Jag saknar verkligen LA, men jag trivs här också.
Ja, det är inte... Jag förstår vad du menar.
Det är tvätten.
- Vänta, tvättar du också? - Ja.
Du är fantastisk, tack.
Mamma?
Förlåt att jag varit så arg och skyllt skilsmässan på dig.
Jag vet att pappa aldrig behandlade dig väl och... jag beklagar det.
Älskling... Det gör inget.
Jag är bara så glad att du inte är arg på mig längre.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
- Tvätten. - Vem är du? Var är min dotter?
Där har vi ett snyggt par. Vad har ni gjort idag?
Vi är här för ditt fantastiska kaffe... att ta med oss.
Jag betalar, jag vet hur du vill ha det.
Jag öppnar.
- Hej, miss Bianca. - Hej, sötnos.
- Vilken fin klänning. - Tack.
Din galna lilla hund.
Kom.
Hej, B. Vad kul att du är här. - Bianca är här.
Det sa jag inte.
Gissa vad jag upptäckt. Ett sätt att kringgå villkoret.
- Du skämtar. - Jag gick igenom testamentet -
- och det står att du måste bo i huset någon gång inom ett år.
Inte att du måste bo här i ett helt år. Är jag grym eller vad?
- Vad är planen? - Ärligt talat har jag ingen aning.
Tjejerna har funnit sig till rätta här.
Sen kommer Henry hit och erbjuder mig löneförhöjning och att bli delägare.
Det är bara... Jag vet inte vad jag ska göra och han vill ha besked nästa vecka.
Vad väntar du på?
- Tycker du om att vara här? - Tja...
Jag skulle ljuga om jag sa att det inte vore nån slags tröst att åka tillbaka.
- Det är mitt hem. - Men...
- Det här känns som mitt hem också. - Och hunken som diskar?
Luke? Han är...
- Han är fantastisk och det börjar... - Hetta till?
Jag tror det.
B, jag har inte känt så här på länge.
Han har hjälpt mig med huset och tjejerna älskar honom.
Det är så... Jag kan inte hjälpa att attraheras av honom -
- även om jag försökt att inte bli det. Det är magnetiskt, du vet.
Men å andra sidan skulle det här bara vara tillfälligt.
Jag vill inte såra honom igen.
Och?
Och nu är jag helt förvirrad.
- Hej. Behöver ni något från köket? - Jag tänkte faktiskt -
- se vad Aubrey gör. Jag la henne för ett tag sen.
- Jag kan hjälpa till. - B, du har lite mer vin där.
Oroa dig inte, jag klarar mig.
DJ.
Det är inte likt mig att vara så här dramatisk.
Men jag tänker göra det ändå.
Jag har försökt hålla mig borta från dig, men jag kan inte.
Jag vill inte att du åker. Jag vill att du stannar här hos mig.
- Luke... - Vi är lyckliga här. Du är lycklig här.
Vi kan bli lyckliga här tillsammans.
Jag kan ta hand om dig och tjejerna. Vi skulle ta hand om varandra.
Kom igen. Låt oss äntligen leva det liv som var menat för oss.
Tillsammans.
Jag har inte känt så här... Herregud...
På så länge. Kanske någonsin.
Stanna i så fall. Jag älskar dig, DJ. Och jag vet att du älskar mig också.
Jag har redan förlorat dig en gång och jag skulle inte klara det igen.
Jag älskar dig också.
Det här var bara...
Det här skulle bara vara...
- ...tillfälligt. - Saker förändras.
Jag vet, och det har det.
Du är så otroligt viktig för mig.
För mina flickor.
Och jag...
Jag vill inte förlora dig igen heller, men...
- Men? - Jag kan inte vara en servitris -
- resten av mitt liv. Jag har en karriär som jag jobbat så hårt för.
Du har ingen aning och... Henry gav mig löneförhöjning och vill ha mig där.
Jag kan inte bara kasta bort det för att jag har en pojkvän.
- Var jag bara en fling för dig? - Nej, det var inte vad jag menade.
Jag vill spendera resten av mitt liv med dig. Vad var jag för dig?
Någon som skulle laga huset? Ett tidsfördriv?
Nej, absolut inte! Det har jag aldrig sagt. Snälla, jag...
Du måste förstå att jag... Jag är förvirrad, okej?
Jag vet inte.
Du kommer att åka härifrån. Det gör du alltid. Den där sommaren -
- och nu igen.
Jag är bara förvirrrad. Jag...
- Vet du inte vad du vill? - Nej.
- Nej, jag... - Jag ska göra det lätt för dig.
Farväl.
Farväl för alltid.
Georgia, jag fick precis ritningarna. Jag kollar och ringer tillbaks.
Okej, perfekt. Vi hörs snart.
Vad står näst på tur? Snälla, säg att det var allt.
Du måste åka vid tio om du ska hinna till mötet och Penelope G är på tråden.
- Penelope G? - Ni har visst jobbat ihop.
- Hej, det är Diane. - Hej Hollywood, det är Penny.
- Penelope G? - Du vet, mitt artistnamn.
Det tog nästa fyrtio år att finna mig själv och fyra månader att tappa det.
- Varför lämnade jag er egentligen? - Vi undrar samma sak.
- Vi saknar dig. - Och jag saknar er.
- Färdigpratat. Nu pratar vi affärer. - Okej, kör.
Turistbyrån här vill göra Marion County till en stor turistdestination i södern.
Därför letar de efter en ny ekonomichef.
Jobbet är ditt om du vill ha det. Bäst vore om du kunde komma hit.
Kan jag ringa tillbaka? Hälsa alla från mig.
- Hur känns det att vara tillbaka? - Det är galet.
Kan nån hantera det, så är det du.
Fem minuter.
Du har visst fullt upp, så jag ska fatta mig kort. Georgia vill träffas ikväll.
Jag kan inte. Jag har andra planer. Går jag inte härifrån nu...
- ...blir jag sen. - Georgia tar inte ett nej.
Du är chefen, du löser det.
Hej, Mister.
- Hej, gnällis. - Du är sen, damen.
- Tre minuter, tjejen. - Skynda dig då.
- Jag gjorde den grillade osten. - Hjälpte till med.
Perfekt att få en kväll med mina tjejer.
Älskling, är det okej? Gå på toaletten om du måste.
- Nej. - Varför står du och skakar då?
- Din överraskning. - Vilken då?
Hoppas att det är okej att jag är med på middagen.
Två små fåglar viskade i mitt öra att du var miserabel.
Två små fåglar? Undrar vilka de var.
Så du tyckte lite synd om mig?
- Inte alls, jag blev faktiskt rätt glad. - Tack ska du ha.
Lyssna...
Jag ber om ursäkt att det blev så där sist.
- Det är okej. Vi är kvitt nu. - Det var inte min avsikt.
Inte framför barnen, tack.
Kan vi lova att inte lämna varandra igen, okej?
Okej.
Det finns bara ett sätt att garantera det.
DJ...
Vill du gifta dig med mig?
- Är du allvarlig? - Jag skämtar inte.
Jag vill att du gifter dig med mig.
Ja.
Kära Henry. Det har varit en ära att få arbeta för dig de senaste 20 åren.
Du har varit en fantastisk mentor och vän. Tack för vår tid tillsammans.
Men det kommer en tid då man måste gå vidare och påbörja ett nytt kapitel.
För mig är den tiden nu. Du föreslog att jag skulle tänka igenom min situation-
- och det gjorde jag. Med det i åtanke måste jag säga upp mig.
Oroa dig inte för Georgia. Min assistent Sarah sköter allt framöver.
Jag har tränat Sarah och även om hon saknar rutin, har hon varit ovärderlig-
- de senaste två åren och kan allt utantill.
Hon kommer att bevisa att hon kan bli den nya versionen av mig.
Hon är ung, hungrig och redo att ta sig an världen.
För mig är det dags att börja njuta av den.
Östkusten eller fast.
Så tack för allt, Henry. Jag önskar dig och alla tidigare kollegor lycka till.
Och är du i South Carolina igen, kom gärna och hälsa på.
Bara jag slipper jobberbjudanden och definitivt utan Georgia.
PS. Glöm inte att ringa din mamma på söndag. Det är mors dag.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org