Under 2. Verdenskrig forsvandt næsten 300 svenske soldater sporløst.
Dette er historien om seks af dem.
Juleaften, 1942.
Fem kilometer inde i Norge
Nærmeste brofæste, en ladning.
Bliver du opdaget, må du klare det selv.
Det er koldt, det ville være godt med noget varmt at drikke.
Jeg henter vand til kaffen.
GRÆNSEN
Næste station Torsby. Endestation, alle bedes stige af.
Hvad laver du? Det er koldt.
- Hvad er der sket? - Det er pigtråd.
- Hvad mener du med pigtråd? - Det kan jeg ikke tale om.
- Hvad har du lavet? - Du ved, jeg ikke kan sige det.
- Du må gå til lægen. - Jeg gør det i eftermiddag.
- Jeg kender dig! - Du har ret, lægen bør se på det.
Kom nu i seng.
- Hej, min dreng. - Dreng? Det ved du da ikke.
Godmorgen, pusling. Hej. Sover du?
- Man kan allerede se det. - Nej.
Jeg vil ikke giftes med stor mave på. Så må jeg begrave farmor samtidig.
- Måske ses vi igen. - Ja, det var hyggeligt.
I dag reserverer mor og jeg kirken til på lørdag.
Og så booker du middagen på Björnidet.
Tænk, at vi snart kan bo sammen. Vi skal giftes.
- Og du skal være i uniform. - Nej...
- Nej, ikke uniform, jeg beder dig. - Så ser farmor på dig og ikke på maven.
Hun elsker mænd i uniform, hun er helt skør med dem.
Hvor er du sød, når du taler sådan.
Hun skal hedde Signe efter Signe Hasso.
- Han skal hedde Gunder. - Efter Gunder Hägg?
Han er bare verdens hurtigste mand.
- Har du ikke glemt noget? - Hvad?
Sven.
- Fandens, hvor er mine bukser? - Hvor du smed dem.
- Glem ikke lægen! - Nej.
- Godmorgen, løjtnant. - Rør.
Tak.
Skal jeg være ærligt, er det ikke mine ringe, men da jeg så dig, føltes det...
- Det er noget med dit smil, din mund. - Lad mig prøve.
- Hvad laver du, om jeg må spørge? - Anholder om lottens hånd, løjtnant.
Jeg må hellere tage mine ringe, før du forlover dig med hele Värmland.
- Anna, du kan gå tilbage til messen. - Ja, løjtnant.
Hun er dejlig. Hvad har du der? En moustache.
Det er godt at se dig.
Tag geværet og kom med.
Vi kan lige så gøre det helt klart. Jeg giver ordrer, og du adlyder.
Sikket held, jeg kom, så jeg kan holde øje med dig.
- Har du fået ærtesuppe? - Det er koldt.
- Hvem har du lånt den af? - En chauffør, Birger Johnsson.
- Hvor mange er vi ved vejspærringen? - Fem mand.
- Hvor tæt på grænsen er den? - Fem km. Det er sidste post før Norge.
Har du set nogle tyskere?
Nej, nej, du skal grave sne og spærre vejen, det er alt.
- Fortæl det nu... - Nej, jeg fortæller dig ikke noget.
Tror du, du beskytter mig ved ikke at sige noget?
- Og du skal giftes. - Ja.
- Med hvem, en kvinde eller? - Karin har været efter mig længe...
Du, jeg har brug for udgangstilladelse på lørdag.
Jeg har to billetter til Jussi, han holder feltkoncert i Karlstad.
Niks, det kan du glemme alt om, du skal være i bunkeren.
Bliver man så kedelig, når man får moustache?
Grænsen til Norge
Det er fint Johansson, fint.
- Føj for den lede, sur surrogatkaffe. - Det er dig, der laver dårlig kaffe.
- Hvordan fanden ville du lave den? - Wicksell, hvordan blev du gruppechef?
- Jeg er jo fra Göteborg. - Det er ingen anbefaling.
- Hold op med det brokkeri. - Vi foretager os jo ikke andet.
Hold kæft, der er løjtnanten.
- Goddag. - Goddag, rør.
- Hvor er vejspærringen? - Vi fik ingen ordre.
Tænk, eller jeg gør en anden til gruppechef.
- Jeg opretter den nu. - Det må vente.
Sørg først for den nye soldat. Instruer ham.
Så slukker du ilden og får mændene i gang, det ligner jo en spejderlejr.
Skal ske, løjtnant.
- Sven Stenström, Eskilstuna. - Bergström, Karlskrona.
- Bengt Johansson, Forshaga. - Axel Halvars, Falun, Dalarna.
- Stenström. - Er du i familie med løjtnanten?
- Ja, det er min bror. - Velkommen til vejspærring 83.
Henrik Wicksell, gruppechef. I hørte løjtnanten, opret vejspærring.
Og Halvars, sluk den forbandede ild. Du kommer med mig til Hotel Nyskoga.
Her bor vi så. Der er halm i sækkene derovre.
- Hotel Nyskoga. - Det er en god gruppe, det bliver godt.
- Hvor kommer du fra? - I 10, Sörmland.
- Hvad er det? - Fred på jorden.
Fine sager.
6,5 mm.
- Skal der ikke være to? - Jo, men den anden er til reparation.
- Din bror er godt nok barsk. - Ja?
- Men det siges, han er retfærdig. - Gør det det?
Jeg må se til fjolserne derude. Installer dig og kom ud.
- Må jeg affyre en salve? - Ja, sigt på Halvars.
Jeg er flad og fri som fuglen.
Goddag, majoren har besøg, men tag plads et øjeblik, Stenström.
Nu gør du fandeme, som jeg siger!
Jeg ved, der er et fandens renderi over grænsen ind i Norge om natten.
- Jeg har fuldstændig styr på mine... - Hold kæft!
Du skal bevogte grænsen, punktum. Er det forstået?
Javel, oberst.
- Stenström, kom ind. - Goddag, major.
- Vil du have? - Er det ikke lidt tidligt?
Det er koldt.
- Har vi et problem? - Ikke noget, der ikke kan klares.
Sådan lød det ikke fra obersten.
Han har fået information om skispor over grænsen, -
- men han ved ikke at det er vores.
- Det blev til lidt renderi i nat. - Det kunne være gået ad helvede til.
Det gjorde det ikke. Nu kan vi byde tyskerne på en overraskelse.
Gravbergsbroen var den sidste. Nu har jeg brug for den orlov, vi talte om.
Jeg har fået nye oplysninger fra min norske kontakt.
Mellem Elverum og Flisa finder der troppetransporter sted i uset omfang.
Du må finde ud af, om von Schell planlægger en invasion.
- Vi aftalte, det handlede om broerne. - Jeg vil skide på dit privatliv.
Det er det her, vi har arbejdet for. Nu sker det, og det skal gøres færdigt.
- Hvornår skal vi af sted? - De holder øje med mig nu.
Jeg kan ikke gå alene ind i Norge.
Det er du nødt til, der er ikke andre.
- Så vil jeg have Järvinen med. - Helt ærligt, hvor naiv kan man være.
Han er skør, han bliver, hvor han er. Desuden har du en kontakt, der venter.
- I Velta. - Det er langt inde.
Har jeg taget fejl af dig? Har du ikke fattet omfanget af det her?
Det her er større end du og jeg.
- Hvordan finder jeg min kontakt? - Han finder dig. Kør i morgen tidlig.
- Hvis bevægelserne tyder på invasion? - Så sprænger vi broerne.
Så må Gud tage sig af resten.
Det passer ikke, det er der mange eksempler på, Krylbo...
- Krylbo var et uheld, det ved alle. - Det er et spørgsmål om tid.
Hvem siger, de indtager Sverige? Ville de det, havde de gjort det for længst.
Hvis der står en tysk soldat på vejen, skyder du ham så?
Nej, jeg ville gå ud og tale med ham.
- Er det en god ide at tale med fjenden? - Hvilken skide fjende?
Jeg tror ikke, tyskerne opfatter os som fjender. Vi gør jo, hvad de siger.
Vi har vores ordrer, vi er her for at beskytte landets grænser mod dem.
Det er problemet, vi sigter i den forkerte retning. Faren kommer fra øst.
Pis, Hitler har taget Europa land for land, han mangler kun Sverige.
- Hvad forhindrer ham i at tage os? - Du mener vel, vi skal stoppe Hitler.
Nej, lad os rydde sneen, så han ikke får den i skoene.
Russerne bombede Pajala for to år siden, har Hitler gjort os noget?
Nu hygger vi os. Bergström, hvor mange kort vil du have?
- Sven? - Det ved jeg ikke.
Står valget mellem Stalin og Hitler, vælger jeg Hitler.
- Du er altså nazist? - Du hører jo ikke efter.
- Det er klogt at holde med vinderne. - Vinderholdet.
Hvad mener du om jødespørgsmålet?
Jeg har intet imod jøder.
- Men de laver altid noget fandens... - Stop så!
Hold så op!
- Ikke mere snak om politik! - Din forbandede idiot!
Tag nu en lille en og sid ned.
- Hvor skal du hen? - Jeg vil løbe en tur.
- Vil du løbe på ski nu? - Jeg vil se, hvor grænsen går.
Vi er fulde. Kom, vi går ind og sover. Vi skal skovle i morgen.
Jeg kan alligevel ikke sove. Jeg vil se på Bergströms venner.
- Der er ikke noget at se. - Så må jeg vel se på det.
Vi må tilbage. Stenström, kom nu.
Schss, det er lige deroppe.
Stenström!
- Det hele ser ens ud. - Stille, kom nu.
Kom, vi tager tilbage, du må se det en anden gang.
- Det er jo tyskere. Så du nogen grænse? - Nej.
De leder efter os.
Der!
Hjælp mig!
Kom nu, Halvars, kom nu.
Så kom dog!
Vågn op, vågn!
Halvars.
Kom nu.
- Hvad er der? - Ingenting, sov bare videre.
Kom, du behøver ikke stå op endnu.
Jeg ville tage af sted lidt før.
Hvor romantisk. Du kommer og går, når jeg sover.
Undskyld, men Adolfsson er hele tiden efter mig.
Jeg har et helt kompagni, der fryser røven af i bunkeren derude.
Ved du hvad? Vi fik kirken på lørdag. Var det ikke godt?
Gik det så nemt?
Kom, stil dig her, luk øjnene.
Nej. luk øjnene, du må ikke kigge.
Se.
Hvor er de smukke.
- Jeg elsker dig. - Og jeg elsker dig.
- Karin, jeg... - Nej.
Sæt dig. Fald på knæ.
Karin...
Jeg...
Jeg kan ikke gifte mig med dig på lørdag.
- Aron, det er ikke morsomt. - Jeg kan intet gøre, det er en ordre.
- Du er jo officer, giv en anden ordren. - Det kan jeg ikke.
- Du er såret, de må sende en anden. - Jeg prøver virkelig.
- Det har jeg gjort. - Du gør, som du vil, det er helt fint.
Du hører ikke efter, jeg kan ikke stille noget op, punktum.
Og på lørdag går jeg i kirke med eller uden dig, punktum.
- Lad være at love noget, du ikke gør. - Hvad taler du om? Hvad har jeg lovet?
- Hvad sagde lægen? - Hvilken læge?
- Hvad sagde han? - Han syede det.
- Lad mig se. Vis mig det. - Stop nu.
Stop nu. Hold så op!
Godmorgen. løjtnant.
- Er Järvinen her? - Ja, løjtnant.
- Er det vejspærring 83's KSP? - Ja, nu kan den let trykkes af.
- Du har gjort det fint her. - Har du også haft en lortemorgen?
- Hvad siger du til en lille skitur? - Hvordan skulle det gå til?
Jeg skal udspejde 25. Panserdivision.
Jeg har brug for en, jeg kan stole på.
- Ved den skid til Adolfsson, du er her? - Nej, og han skal heller ikke vide det.
Fint, jeg har brug for lidt frisk luft.
Jeg henter grejet, og du holder dig i ro, til jeg er tilbage.
Hvad fanden laver de?
Wicksell, op med dig, kom så.
- Der mangler to mand. - De må være stukket af, mens jeg sov.
Her ligger snapseflasker overalt. I har drukket.
- Hvordan kan du tillade det? - Det blev...
- Du står i lort til halsen. - Jeg mente, det var godt for...
Ti så stille!
Når Ekström kommer, siger du, jeg tog Stenström og Halvars med på skitræning.
- Det er en ordre. - I så fald, vil jeg med.
- Du har ansvaret for vejspærringen. - Og for Sven og Halvars.
Han har ret, løjtnant. Flere par øjne ser mere.
Gå ud til Järvinen. I stiller på ski om to minutter.
Vi fortsætter til fod, I holder jer tre meter bag os.
Satans, hvad har de gjort?
Stenström. Aron, hører du efter?
Aron, er det ham, din bror?
Nu må du tage befalingen, hører du?
De to må væk herfra nu!
De har taget ham. De har taget Sven med sig.
Vi må sætte efter dem nu.
Sven er væk. Aron og jeg følger sporet.
I tager Halvars lig med tilbage til vejspærringen.
Hører i efter?
For helvede da!
Du er soldat. Du må sørge for din døde kammerat.
Wicksell.
Wicksell, hjælp mig nu.
Aron, Aron!
- Lastbilspor. Vi følger dem. - Det er umuligt.
- Nej, det er ej. - De har syv, otte timers forspring.
- Vi har ingen alternativer. - Jo, vi har.
Vi har en død og to, der er skræmt til døde, dem må vi først sørge for.
- Vi mister ham. - Det har vi allerede.
Jeg har befalingen, og du gør, som jeg siger.
Hvilken retning skal vi gå?
Kom nu, der er altid måder at finde folk.
Vi finder ham, det lover jeg dig.
Vi må have dem væk derfra.
Bergström, Wicksell, kravl herover! Kravl herover!
Wicksell! Hjælp til.
Hjælp nu til. Kravl herhen.
Kravl herhen, Bergström kravl herhen. Kravl nu!
Kravl herhen!
Bergström! Kravl herhen, Bergström!
Järvinen, få dem væk herfra.
Her, kom med. Kom så!
- Kom så med! - Følg Järvinen.
Kom, kom, kom!
Kaffe og æg og ansjos smørrebrød. Værsgo, major.
Tak, frøken.
- Undskyld, må jeg spørge om noget? - Værsgo.
Jeg ved, hvem De er, men De kender ikke mig. Karin Lindström.
- Ja, så... - Aron Stenström er min forlovede.
Jamen dog, tag plads.
Det er sådan, at majoren og jeg har et fælles problem.
Min forlovede har altid travlt, så vi kan ikke nå at blive gift.
- Bryllup, må jeg gratulere. - Tak.
- Det er på høje tid, kan man sige. - Jeg forstår.
- Kan De ikke erstatte Aron et par dage? - Beklager.
Sverige er jo ikke i krig, alt kan ikke stå og falde med Aron.
- I disse tider, må vi alle ofre noget. - Det forstår jeg godt.
Men kan han ikke få bare en dags orlov? Det er da ikke så meget at forlange.
Jeg beklager.
- Undskyld forstyrrelsen. - Det var så lidt.
Vi byder på kaffen og smørrebrødet i dag.
Major, det drejer sig om vejspærring 83.
Fire km mod nordvest er der en stor sø, på den anden side er der en sæter.
- Det er endnu længere inde i Norge. - Hørte du mig ikke? Gå!
Kom så af sted, nu!
Af sted! Gå!
Herren er min hyrde...
Lad mig hvile i grønne enge. Han leder mig til vandet, hvor jeg finder ro.
Han vederkvæger min sjæl og leder mig på rette vej.
Tror du, vi får dødsstraf for det her?
Hvad?
Vi kommer for en krigsret, når vi kommer hjem.
Krigsret?
- Hvad mener du? Vi fulgte bare ordrer. - Vi skød mod tyskerne.
Jeg ved, hvad du gennemlever. Man må bare undertrykke det.
- Prøv at få lidt søvn, Wicksell. - Det kan jeg ikke.
Jeg tænker på Halvars, som ligger derude.
- Vi henter ham i morgen. - Så bliver det sgu uden mig.
Så vil tankerne aldrig slippe dig.
Da vi mødte russerne ved Soususalami, havde de mellem 35-40.000 mand.
De havde kampvogne og artilleri.
Vi var 1800 mand i hele bataljonen.
Jeg havde 132 mand i mit kompagni.
Fandens dårlige odds.
Da russerne kom, det var et helvede. Man... de var overalt.
De var over det hele.
Det var ren nedslagtning. Jeg mistede 73 af mine folk.
Over halvdelen på en og samme dag.
Men vi stoppede dem.
Da krigen var forbi, havde jeg kun en tanke.
At få dem hjem.
Vi fandt alle, bortset fra elleve.
Vi fragtede de frosne lig på hestevogn til Kaunusmäki.
Der lagde vi dem i badstuen og tøede dem op.
Vi vaskede dem i lunkent vand og gav dem tøj på.
Så gav vi drengene tilbage til familierne.
Men der går ikke en dag, hvor jeg ikke tænker på de elleve, vi ikke fandt.
Hjælper du mig med at finde min bror?
Først må vi have de to hjem.
Tyskerne vil bevogte grænsen endnu strengere, nu de ved, vi er her.
Måske er det et svensk.
Hvad fanden har du gang i? Prøver du at få os ind i krigen?
- Hvad er der sket? - Dine soldater har beskudt tyskerne.
- Nå, beordrede du det? - Jeg har ikke beordret det.
Derimod har vi haft en episode ved vejspærring 83.
Stenström gik i panik.
Lyv ikke, du ender i en krigsret for det her, få de skide hænder op!
- Det gør du også. - Nu er det nok!
Jeg overtager her og får ryddet op.
Tag dit grej og meld dig i Karlstad i morgen.
Den her episode har aldrig fundet sted. Forstået?
Jeg lyver ikke.
- Og obersten er god til rette alt op. - Det er for sent til det.
Vi tager hans ting med.
Vi tager en anden vej tilbage.
Jeg har udenrigsministeriet på nakken. Tyskerne tog en af dem til fange.
- Hvem? - Det ved jeg ikke. Vi har 48 timer.
Vi har altså seks soldater på den forkerte side af grænsen.
Bliver de dræbt, er det tragisk.
Men hvis de overlever og forhøres, havner det på dit bord.
Hvad fanden har du lavet?
Du sagde, du havde en plan.
- Hvor mange andre end os ved det her? - Kun os tre. Hvorfor?
Det kommer til at koste. To løjtnantsgrader.
De tør måske ikke påtage Dem opgaven?
- Ved De, hvem det der er? - Ja, det var fandens til spørgsmål.
Denne mand dræbte formentlig over hundrede russere i Vinterkrigen.
Han løb mod deres kampvogne og stak birkestammer ind i larvefødderne.
Järvinen vil aldrig følge frivilligt med.
Hvis vi skal hente ham, er det klart, jeg i al respekt spørger -
- hvilken idiot, der sendte ham til Norge.
- Kan I løse problemet? - Ja, det kan vi.
De begav sig fra vejspærring 83 mod Norge og Svartbergen. Gør det hurtigt.
Og hvis de nægter at følge med tilbage?
Løs problemet.
Denne gang får jeg den finske satan.
Den forbandede idiot.
Kom ud! Kom ud med hænderne på hovedet!
- Kom ud! - Jeg er en ven.
- Jeg er en ven. jeg er svensk. - Gå hen til kaptajnen.
- Jeg er svensk. - Javel, du er svensk.
- Er du alene? - Ja, jeg for vild.
- Lyv ikke, sig sandheden. Svar! - Lad ham være.
Han er vores ven. Og venner hjælper hinanden.
- Jeg siger sandheden. - Godt, jeg er kaptajn Keller.
- Bergström. - Er det din hytte, Bergström?
Jeg ved, du lyver.
Hvor er de andre?
Kan du se skisporene der? Det er dine venners.
Du hjælper modstandsbevægelsen.
- Svar. - Jeg er en ven.
Jeg er svensker, jeg for vild.
Har du mødt din ven? Ham, jeg efterlod, ved træet?
Han ville heller ikke tale med mig.
Hvor er dine venner? Hvor er de?
Hvem er derinde?
Der er spor der til. Hvem?
- Skal jeg skyde? - De er taget af sted.
De leder efter et fly.
Tak.
Slip mig.
Slip mig så!
Gør jer klar, vi følger skisporene.
Wicksell.
Vi må væk herfra.
Kom nu. Her, kom nu Wicksell.
Jeg må hvile lidt.
Operation Polarræv
Det her skal til Sverige. De vil angribe.
Her står, hvor opsamlingsområderne er.
Og hvor depoterne er, her står det hele.
Er der en dato?
- Vær tålmodig, Larsson. - Det føles forkert.
Han skal se mig i øjnene, når han dør.
Wicksell.
Sven er med dem, Sven.
Op i vognene!
Fandens! Fandens!
400772.
- Tror du, vi er så tæt på Velta? - Alt ser ens ud i den forbandede sne.
Wicksell, hvordan har du det? Wicksell?
- Hvordan har du det? - Det går fint.
- Går du ned og holder udkig ved vejen? - Ja.
- Vi kan lige så vel være her. - Jeg stoler ikke på det lortekompas.
Vi har ikke andet, vi kan stole på, men der er stenbroen.
Det er ikke den rigtige lastbil.
Det her passer jo ikke, hvis...
Wicksell.
- Den idiot. - Hvad fanden laver han?
Sven, har i en Sven?
- Hvem er Sven? Sænk våbnet. - Jeg forstår ikke tysk.
Forstår du ham? Er du svensker? Jeg forstår dig ikke, sænk våbnet.
Ved I, hvor Sven er? Jeg forstår ikke tysk.
Sænk våbnet. Sænk våbnet!
Retræte, Wicksell, løb herhen, løb!
Løb for fanden!
Wicksell!
Hold inde!
Aron!
Aron! Hjælp!
Han er allerede død.
Hent hundene.
Kom, der er ikke meget tid. Skynd dig.
Aldofsson venter ved vejen. Kom.
Vi kan ikke nå...
Vi må væk, før hundene kommer.
Bjørnen til Ulven, kom.
Bjørnen til ulven, kom.
Järvinen!
For satan!
Du må have lidt vand i dig.
Vi er i sikkerhed her.
Men vi har ikke kun tyskere efter os, det er også svenskerne.
Det var svenskere, der prøvede at dræbe os.
Jeg kender det svin, der angreb mig på isen.
Hagman var i mit kompagni i Vinterkrigen.
Jeg fandt ham i færd med at voldtage en kvinde.
Det kostede mig et øje, men det var det værd.
Og nu er vi kvit.
- Aron? - Ja.
Egil. Spis.
Du tog dig god tid.
- Tyskerne? - Ja.
Og svenskerne med.
Der er mange, der godt vil have fat i jer.
Tyskerne dræbte tre af mine soldater.
Og de har min bror.
- Er du sikker? - Vi så ham på en lastbil.
Der var mindst to fanger.
- På vej nordpå? - Ja.
Det er ikke helt sikkert, men jeg tror, jeg ved, hvor de er.
Hvor?
De bruger den gamle skole i Lundemyra som forlægning og forhørslokale.
- Venter du nogen? - Nej.
Davs.
Nå... hvor er de andre?
- Hvor er dine soldater? - De er døde.
Din opgave var at opklare, hvad troppebevægelserne betød.
Det var tyskerne, der jagtede os. Hvorfor har du den skide uniform på?
Hvordan skulle jeg ellers bevæge mig? Pak, I skal hjem.
- Jeg skal ingen steder uden Sven. - Og hvordan vil du få fat i ham?
Egil ved, hvor han er.
- Pak... - Du sendte Hagman efter os.
Ja.
- Blev du beordret til det? - Nej.
Du skød nogle tyskere. Ved du, hvad der sker, hvis de får dig?
Du ved for meget om det, jeg gør.
Det er for Sverige. Andre må afgøre, om det er rigtigt eller forkert.
Jeg beder dig tage med hjem. Jeg ved, du skal være far.
Jeg må bringe min bror hjem.
Det er vigtigere, at det her kommer til Sverige, end at vi gør det.
- Hvor har du det fra? - Fra et tysk kurerfly.
Det er hele deres plan.
Din opgave er gennemført. Tak.
Nu skal vi have en dram.
- Skål. - Skål.
Kippis.
Hvordan kommer vi til skolen?
- Er du sikker på, du vil derhen? - Det er jeg nødt til.
Min søn døde i det skolehus.
Han blev 18 år.
Jeg blev modstandsmand d. 9. april, 1940.
I de seneste år har jeg arbejdet alene. Man er mere effektiv på en måde.
Så pudsede de kaptajn Keller på mig.
Han var tæt på at tage mig flere gange. Han er ikke dum. Men det gik ikke.
Så kastede han sig over min familie.
De forhørte Jon i det skolehus. Men han vidste ikke, hvor jeg var.
Bare han havde vidst det. Han vidste det ikke.
Kaptajn Keller smed hans lig på gårdspladsen derhjemme.
Så bankede han på døren.
Da min kone åbnede, skød han hende i hovedet.
Jeg fandt dem.
De er her.
De er her. De ligger under os.
Hvor mange tyskere er der i skolehuset?
- 15-20 stykker. - Vi får brug for flere våben.
Vi burde kunne klare os med det her.
Først får vi din bror ud, så jævner vi det forbandede hus med jorden.
Ja, det stinker, men det er effektivt mod kulden.
Vi får 35-40 minusgrader de næste dage, så glem ikke pungen.
- Det går ikke. - Hvorfor ikke?
Så meget fedt har du ikke.
Bjørnen til Ulven, kom.
Ulven her, kom.
Aron...
Jeg ved, du kan høre mig.
Sig noget, jeg har brug for at høre din stemme.
Jeg længes efter dig.
Du skal komme hjem.
Vi har brug for dig.
- Jeg kommer så snart jeg kan. - Aron.
Du...
Jeg ved, du ikke kommer hjem, før du har gjort, hvad du er nødt til.
Men jeg vil bare...
Jeg elsker dig.
Nu gør vi det her.
Her er skolehuset. Nede på vejen går en vagtpost.
Foran indgangen og mod stenmuren er landskabet åbent, resten er skov.
Jeg er sikker på at fangerne er i kælderen.
Der er en kældernedgang på bagsiden. Vi har kulden på vores side.
Hvis vi får din bror ud i live, stikker du til skovs med ham.
Ind i bilen, hurtigt.
Det er jeres vogn.
Kom, kom.
Sven, det er mig, det er mig.
Gå, skynd dig.
Vi må væk herfra.
Hører du, Aron? Vi må væk!
Aron!
Vi må væk herfra nu.
Egil, Egil!
Forsvind! Kom væk!
- Egil! - Hører du, vi må væk herfra.
Aron, Aron!
Aron, Aron.
Åbn øjnene, åbn dem, siger jeg. Vi må væk herfra.
Så vågn dog. Vi må væk!
Kom nu op, rejs dig.
- Kør over broen. - Det går ikke.
Den sidder under broen. Den sidder under brofæstet.
- Du skal sigte efter detonatoren. - Det går ikke.
Jo, du kan godt klare det, hører du.
Aron.
Vågn nu, Aron!
Aron! Vågn nu!
Tal med mig.
Aron, vi er på vej hjem.
Nu kommer vi hjem.