Kuinka kaunis ja pieni
Kaunotar ja Kulkuri II PEPIN SEIKKAILUT
Herttainen paikka rauhallinen kotikaupunkimme
Uuden-Englannin Tulkaa
Jos oot uusi sä täällä, arkailet varmaan, turhaa se on
Tässä kaupungissa Uuden-Englannin
Tulkaa
Mukaan perheen retkeen ja juhlahetkeen
Päivään heinäkuun
KANSALLISPÄIVÄ
Saara-täti! Nähdäänkö ylihuomenna?
Totta kai. Pikku kisuni rakastavat kansallispäivän juhlia.
Kaikki ystävät ja naapurimme
Innoissaan näin kaupunkimme nyt juhlaan valmistelee
- Katsokaa uutta tyyliämme. - Se on puna-valko-sininen.
Ja katsos vain, paikathan kiiltelee
Mukaan perheen retkeen ja juhlahetkeen
Päivään heinäkuun
Touhu täyttää kaupungin Innoissaan on lapsetkin
Kun kaikkein juhlavin päivä alkakoon, mahtavaa on
Tunnelma on huipussaan On kuin joulu konsanaan
Nyt jo tunnit lasketaan päivään suureen
Ja mahtavaan mahtavaan mahtavaan niin
Kohta pestään tassut, korvantaustat piknikretket hauskat on
On perhe meillä parhain
Ei kodin turvaa meiltä viedä pois
Ei huolen häivää meillä olla vois
Kuinka kaunis ja pieni
Herttainen paikka
Armas ja lämpöinen
Kaupunkimme Uuden-Englannin
Kuinka kaunis ja pieni herttainen paikka rauhallinen
Kotikaupunkimme Uuden-Englannin
Tulkaa, tulkaa
Tulkaa
Tulkaa!
Nyt on kylvyn aika. Lämmin vesi odottaa.
Ihanaa! Rakastan kylpemistä.
- Se tekee turkista silkinpehmeän. - Joo!
- Minä ensin! - Odottakaa!
Minä inhoan kylpemistä.
Sisäkoirien on pysyttävä puhtaana, Pepi.
Onneksi minä olen villikoira!
Huonekaluilla ei saa kiipeillä.
Tule alas, ennen kuin rikot jotain.
Tehdään jotain koirajuttuja, isä. Kaivellaan luita -
- revitään kukkia tai jahdataan kissoja!
Lopeta, Pepi. Sotket vain paikat.
- Minä sain sen! - Isä!
Kulkuri! Ette kai te sotke siellä paikkoja?
Rauhoitutaan, pikku täystuho. Mene leikkimään Juniorin kanssa.
Pepi leikkii!
Pepi! Katso nyt, mitä teit lempihatulleni.
Olen sanonut tämän sinulle jo tuhat kertaa: ei!
Yritä nyt käyttäytyä, kun kylvetän sinut.
Pysy paikallasi, Pepi.
Tuhma Pepi.
Koeta vähän rauhoittua.
- No niin. Nyt olet valmis. - Hae pallo, Pepi!
Tule takaisin!
Hae pallo, Pepi!
Tänne!
Pepi!
Voi ei. Mikä sotku!
Nyt menit liian pitkälle. En voi muuta kuin...
Joillekin koirille on pysyttävä lujana. Toivottavasti opit tästä.
Olen pahoillani, mutta minun on pakko tehdä näin.
- Ihan oikein. - Hän on mahdoton.
- Hän saa syyttää itseään. - Meidän pitää taas kylpeä.
Minä ensin!
Kulkuri?
Isäntä teki oikein kytkiessään pojan kiinni.
Hän ei ole ennen ollut kiinni. Hän on vasta pentu.
Hänen täytyy oppia talon säännöt.
Kuri kasvattaa pennusta kunnon koiran.
- Sinustakin kasvoi kunnollinen. - Minä löysin sinut.
Ilman sinua olisin päätynyt koiratarhaan.
Yritän vain suojella häntä. Hän ymmärtää vielä joskus.
Ehkä hänen pitäisi ymmärtää jo nyt.
Ajattelin, että olet ehkä nälkäinen.
Olen pahoillani. Sinun täytyy vähän ryhdistäytyä.
Minua syytetään aina kaikesta.
Perheessä eläminen on joskus vaikeaa. Siinä on tietyt säännöt.
Haluan juosta vapaana niin kuin oikeat koirat!
Maailma on täynnä ansoja.
Sinulla on perhe, joka rakastaa sinua.
Niin kauan kuin tottelen teitä.
Minusta tuntuu, etten kuulu tänne. Tuntuuko sinusta koskaan siltä?
Olin tuossa iässä juuri samanlainen kuin sinä.
Sinä et ole ikinä ollut samanlainen.
- Olet aina ollut lemmikkikoira. - Totuus voisi yllättää sinut.
Yritän vain suojella sinua.
- Kytkemällä minut kiinnikö? - Säännöt ovat sellaiset.
En jaksa enää kuulla säännöistä! "Älä tee sitä äläkä tätä."
Mitä hyötyä hampaista ja kynsistä on, jos niitä ei saa ikinä käyttää?
- Lopeta tuo ulvominen! - Villikoirat ulvovat.
Tässä perheessä ei ole villikoiria!
- En halua kuulua tähän perheeseen. - Kuulut siihen, halusit tai et.
Saat viettää yöt ulkona, kunnes opit käyttäytymään!
Hei, Enkeli!
- Tule ulos leikkimään. - En voi.
Hänet on kytketty kiinni.
Tule tänne, senkin rakki!
Pysy paikallasi, että saan sinut kiinni!
Minne sinä katosit? Mitä...?
Irti!
Viranomaisen asun turmeleminen... Tämä ei ole reilua.
Anna tänne se, tytteli.
Älä vie sitä!
Kiinni jäit! Saat kyydin koiratarhaan.
Saatte vielä katua, kun pääsen irti tästä!
Minä...
Vietävän hurtta! Näette pian, miten sappi kiehuu!
Nappaan teidät huligaanit vielä!
Tahdon täältä pois nyt päästä vaan
Jossain olla voisin vapaa
Panta ei kaulaa hiertäis Haleja en mä sietäis
Kukaan ei kampaa käyttäis eikä kylpyyn heittäis
Ei mua aidat estäis
Vapaa kulkemaan
Ja koirajengiin siis kunnon remmiin päästä saan
Ei voi mikään estää
Kun teen mitä vaan
Ei mua muurit, aidat saartais
Siihen maahan tahdon matkustaa
Pentu tää ei jäisi uinumaan
Sohvan nurkkaan niin kuin isä
Kun pitää luita purra, tuoksuja nuuskutella
Pitäähän kukkapenkeissäkin tassutella
Ei mua säännöt koskis
Ei kukaan kieltää saa
Ei mua aidat estäis Siihen maahan tahdon vaan
Hylkään kaikki turhat velvoitteet
Vapaa yksin oisin vaan
Ei mua aidat estää
Nyt saa
Heippa, lemmikit! Ette voi enää määräillä minua -
- koska minä olen villikoira!
Odottakaa minua, kaverit!
- Aika hyvä valikoima. - Kujat ovat näköjään sinulle tuttuja.
- Näkyykö se selvästi? - Sitä ei voi olla huomaamatta.
Tämä on varmasti diplomisi elämän kovasta koulusta.
Valmistuin juuri.
Tunnet varmasti tämän liikkeen. Kaikki katukoirat tuntevat.
- Hienoa... Tuo on lastenleikkiä. - Niin kai.
Sinulla on oma tyyli, keltanokka.
Sinä et kuulu kadulle. Et kestä viittäkään minuuttia.
Hullu piski!
Painu pois kadulta!
Pepi, minä...
Pepi! Voi ei.
Kulkuri!
He hyppivät sohvilla... ja leikkivät roskien seassa...
...ja rikkovat tavaroita!
Olisipa täällä vielä hattuja, joita pureskella.
Hyvästi, kahleet. Terve, vapaus!
Hyvä, Kusti!
Näytä sille, Kusti! Kurita sitä kunnolla!
Haluaako joku muu teistä surkeista piskeistä haastaa minut?
Turha pelätä! Rohkeasti vain!
Kaatopaikan koirat ovat kaupungin valtiaita!
Ja Kusti on kaatopaikan koirien valtias!
Sano sinäkin, Enkeli, kuka on kaatopaikan kunkku.
Sinä, Kusti. Sinulla onkin upea valtakunta...
- Ja sinä olet minun tyttöni. - Enkä ole.
Olen itse oma valtiaani.
- Katsokaa. Täällä on uusi tulokas. - Pikkuinen lemmikkikoira.
- Pääsit siis irti ketjusta. - Totta kai.
Varo vähän!
Oi, mikä komistus. Tämä pentu vei heti sydämeni.
Rauhoitu, Ruusu. Minä määrään täällä.
Jengiimme pääsee vain minun luvallani.
- Mikä sinun nimesi on, pentu? - Pepi.
Terve, Pepiliini.
- Ajattelit siis liittyä jengiimme. - Niin juuri.
Valitan, mutta emme yleensä huoli lemmikkikoiria.
- Minä en ole lemmikki! - Etkö?
Miksi sinulla sitten on tämä kunniallisuusmerkki?
- Panta ja kaikki! - Miltä tuntuu juosta hihnassa?
Olen kyllästynyt elämään lemmikkinä. En kestä enää sääntöjä.
Haluan olla villi ja vapaa niin kuin te.
En oikein tiedä. Useimmista lemmikkikoirista ei ole tähän.
Kerro sille, Kusti!
Ei kaatiksen jengissä
Nuo elkeet hienot säväytä
Ei ylevyys nyt kolahda
Ja hyvät tavat innosta
Me safkat hotkaistaan On turkit rempallaan
Ja vaikka renttuillaan, me myöskin sikaillaan
Et lellikoiraa nää Myös katitkin tänne jää
Nyt kaatiksen jengissä
Siis jengissä
Me ollaan ryhmä kai renttujen
Siis rakkien laitapuolisten
On käytöksemme niin karkeaa
Ja luonnevika meitä riivaa, siks renttuillaan
Käy kaatisjengiin
Siis kunnon remmiin
Kun kaatisjengin tää svengi nyt soi
Ei täällä päähän sua paijata
Voi aina vapaasti roiskia
Ei täällä hempeillä lemmestä
Ja joka kuono huolehtikoon vain itsestään
Käy kaatisjengiin
Siis kunnon remmiin
Kun kaatisjengin tää svengi nyt soi
Täällä kiusaa ei lekuri
Meille näytä oikee luontosi
Jokainen itsensä olla saa
Sikin ja sokin Siin on se jokin
Et lellikoiria täällä nää
Vain karskit pärjää ja henkiin jää
Sais elon autuus vain turtumaan
Me arvomme tunnetaan ja kirppumme kannetaan
Mä rakastan tota!
Käy kaatisjengiin
Siis kunnon remmiin
Kun kaatisjengin
Siis kunnon remmiin
Näin kaatisjengin
Laula, poika.
Tää svengi nyt soi
Kivaa! En saa ikinä tehdä tällaista kotona.
Luuletko tosiaan pärjääväsi kaatopaikan koirana?
Hän pärjää kyllä, Kusti. Näin hänet aiemmin kujalla.
Niin, katso vaikka tätä!
Sinulla on näköjään lahjoja, mutta täällä ei ole helppoa.
- Jokainen päivä on selviytymiskoe. - Koe! Sinä sen sanoit.
Keksin parhaat ideani sinun avustuksellasi.
- Siksi sinä olet tyttöni. - Minä en ole sinun tyttösi.
Saat yrittää, Pepiseni, mutta sinun pitää läpäistä urheuskoe.
- Reggien kujalla. - Siitä ei selviä kukaan!
Älä välitä heistä. Minä uskon sinuun.
Sinun täytyy vain osoittaa, että seisot omilla tassuillasi.
- Minua ei pelota. - Olet sisukas pentu. Pidän siitä.
- Soititko koiratarhaan? - Soitin. Se ei ollut siellä.
Pepi ei ole ennen ollut yötä poissa. Mitä tahansa voi sattua.
Älä huoli. Löydämme hänet, ennen kuin hän joutuu vaikeuksiin.
Huhuu, rouva Kaunotar!
Tulimme heti, kun kuulimme asiasta.
Tupsu-setä! Jalo-setä! Pepi on karannut!
Ei hätää.
Olen perinyt isoisäni vanhan Uskon erinomaisen hajuaistin.
Olenko kertonut, miten pelastin isänne kerran varmalta kuolemalta?
- Et. - Joo.
Taas se alkaa. Hänen kanssaan on ihan mahdotonta elää.
Pepi saa takuulla kuulla kunniansa, kun hän palaa kotiin.
- En kaipaa häntä. - Hän tietää, ettei saisi karata.
Lyön vetoa, että hän saa tohvelista suoraan isolle, lihavalle...
- Meillä on ikävä häntä, äiti. - Tuomme veljenne pian kotiin.
Isäukkonne on nopeampi ja fiksumpi kuin yksikään nuorukainen.
Tämä vaatii vain vähän verryttelyä.
Kaunotar, Kulkuri, lähdetään!
Mennään. Kuka tietää, mitä se pentu saa päähänsä.
No niin, Pepi. Hae tuolla kujalla oleva säilykepurkki.
Heippa!
- Kummitus! - Se on Reggie. Juoskaa!
Oi minne joutui
Mun hauvain...
Kappas mokomaa. Nyt ette pääse karkuun!
Kiinni jäit, pikku vandaali!
Päästä irti! Oletko ihan hullu?
Joudut tuosta hyvästä tarhaan.
Kävit kaupungin rankkurin ajoneuvon kimppuun.
Vieläpä näin hienon ajoneuvon.
Hevosvoimiakin löytyy kaksi...
Pelastit henkeni. Kukaan muu ei olisi uskaltanut tehdä noin.
Näittekö? Pepi on oikea hurjimus koiraksi.
- Teit meille suuren palveluksen. - Olet todellinen sankari!
Eikö meidän pitäisi pelastaa hänet?
Kaatopaikalla jokainen vastaa itsestään.
Sinun täytyy suorittaa vielä toinen koe.
Selvä on, Kusti.
Voisiko joku avata tämän?!
- Riittääkö tämä? - Noin sitä päätä pitää käyttää.
Kiitos vielä kerran.
Tuletko sinä, keltanokka?
Taisin törmätä johonkin.
Ihanaa! En saa ikinä tehdä tällaista kotona.
Minusta tulee kaikkien aikojen paras kaatopaikan koira!
En usko, muru. Sinusta ei ikinä tule mestarin veroista.
- Taas se alkaa. - Ruusu on oikeassa.
Yksi koira oli aikoinaan ylitse muiden.
- Kulkuri. - Mitä?
Hän opetti Kustille kaiken elämästä kaduilla.
- Kulkuri jakoi Kustin ongelmat. - Ja Kusti jakoi Kulkurin ongelmat.
Siinä vasta oli koira. Hän on ainoa, joka on päässyt minulta karkuun.
Hän pääsi karkuun kaikilta. Kerrankin hän varasti kokonaisen lihakuorman.
Rankkuri jahtasi häntä joen rannalle saakka.
Ei, rankkureita oli useita.
- Montako? - Ainakin tusinan verran.
Kaksi tusinaa. Hänellä oli perässään armeija ja ratsuväkikin.
Hänet saarrettiin, mutta jos Kulkuri kohtaisi tiensä pään -
- hän tekisi sen tyylikkäästi.
- Mitä tapahtui? - Hän katosi jäljettömiin.
Sanotaan, että tuulen puhaltaessa voi yhä kuulla Kulkurin äänen...
Okei, okei.
Tuo on pelkkää tarua!
Hän tapasi yhden typyn, kennelpiirien kuningattaren.
Typykän naurettava nimi saa minut yhä irvistämään:
Kaunotar.
- Hän tapasi elämänsä rakkauden. - Hän petti minut!
Kaatopaikan koiralla ei voi olla perhettä.
Kulkuri sai valita joko minut tai sen typyn.
Hän valitsi elämän kahleissa sen hienohelman rinnalla.
Nyt hän nukkuu matolla. Ilmainen täysihoito!
Hän elelee pehmoisilla sohvatyynyillä!
Silloin opin kaatopaikan koirien ensimmäisen säännön:
Kusti hoitaa itse omat ongelmansa.
Kulkuri rapsutti aina noin. Et kai ole sukua hänelle?
- Minäkö? En takuulla! - Hyvä, tai muuten olet pian entinen.
Selvä, Kusti.
Isäkö? Se ei voi olla totta.
Luopuiko hän kaikesta tästä? Tätä ei voita mikään.
- Oletko kunnossa, keltanokka? - Minäkö? Olen.
Mitä sinä teet täällä? Sinullahan on oma perhe.
Kaikki perheet ovat samanlaisia.
He pakottavat kylpemään ja nukkumaan sängyssä.
Kulho on syötävä tyhjäksi ja sateella on mentävä sisään.
- Onneksi sinä olet säästynyt siltä. - Väärin, keltanokka.
- Onko sinulla ollut perhe? - Minulla on ollut viisi perhettä.
- Yksikin on liikaa. - Se loppui aina lyhyeen.
Joku otti minut luokseen, ja juuri kun aloin tuntea oloni kotoisaksi -
- he muuttivat, saivat lapsia tai tulivat allergisiksi.
Päädyin aina takaisin kadulle.
Sinä tosiaan haluaisit perheen.
- Sinullahan on Kusti. - Älä kerro hänelle.
- Hän potkaisee minut pellolle! - En kerro kenellekään.
- Lupaan sen. - Kiitos.
Olet siis Kustin tyttö, eikö totta?
Minä en ole Kustin tyttö! En ole kenenkään.
Jengi ei ole perhe, mutta minulla ei ole muutakaan.
Mitä muuta tahdot? Kukaan ei sano: "Älä valvo tai kaivele tai..."
- Juokse! - Voit leikkiä tai kaivaa...
- Jahdata oravia... - Ihan totta, juokse!
Enkeli! Auta, Enkeli!
Pidä kiirettä!
Pepi!
Pepi! Missä sinä olet?
- Taisin päästä jäljille. - Oletko varma?
- Minä vainuan hänet. Tännepäin! - Tule, puluseni!
- Katsokaa! - Pepi!
Voi ei...
Pepi!
Luojan kiitos.
Tämä on peruukki! Vainusit peruukin. Olet toivoton tapaus.
- Olen pahoillani, Kaunotar. - Jatketaan etsintöjä.
Olin liian ankara pojalle.
Olet kunnossa, Pepi! Olin niin huolissani.
- Olitko huolissasi? - Tai siis... Älä kuvittele liikoja.
Kylpeä voisi varmaan jotenkin helpomminkin.
Kylpeminen ei ole ikinä helppoa.
- Miten sinä tuon teit? - Se vaatii taitoa.
Minäkin yritän.
Liikuit tosi sulavasti.
- Olet varsinainen lemmikki. - Niinkö?
- Olet hassu. - Ei, vaan sinä olet hassu.
Niinkö?
En tiennyt tältä tuntuvan sen
Nyt jouduin valtaan uusien tunteiden
Ja nyt tärkein on muukin
Kuin vain vapaus
Mun sydän sykkii hurjasti niin
Hän minut saanut on aivan pyörryksiin
Ja nyt vuokseen mä kaikkeni teen
Unelmissain toivoin rakkauden
Mä kerran saapuvan
Vaan tiennyt en, ett tuntisin mä näin
Elämässäin haaveet suurimmat
Näin toteen käydä voi
Vaan tiennyt en, ett tuntisin mä näin
Hän minut onnen tuntemaan saa
Hän hymyilee ja allani pyörii maa
Voiko tunteet näin suuret siis olla
Nyt rakkauden
Ja miksi sanaa en mä saa
Kun hän mua tervehtii
En tietää voinut tunteitain
En uskoa voi onneain
En tiennyt, että tuntea vois
Näin
- Onpa hienoa snobialuetta. - Isäntä ei jätä porttia ikinä auki.
- Tule, Kulkuri. - Voi ei! Mennään piiloon.
Miksi? Mitä nyt?
Tule, poika. Emme voi tehdä tänään enää enempää.
Löydämme hänet kyllä. Olit kaikkien aikojen paras katukoira.
- Luotan yhä vanhaan Kulkuriin. - Vanhaan Kulkuriinko?
Olisipa vanha Kulkuri yhä täällä.
Tänne, Kulkuri. Löydämme Pepin huomenna.
- Onko Kulkuri sinun isäsi? - Minä... Älä!
Odota, Enkeli!
- Löysittekö sen? - Jatkamme huomenna.
Pepi. Tuhma Pepi.
En arvannut, että he kaipaisivat minua noin kovasti.
Miten voit karata noin hyvästä kodista?
- Et tiedä, millaista siellä oli. - En niin.
On varmaan kamalaa, kun joku välittää noin paljon.
Haluan olla villi ja vapaa. Se on mahdotonta täällä.
- Haluan elää sinun elämääsi. - Ja minä sinun elämääsi.
Karataan yhdessä, Pepi. Emme tarvitse muita.
Etkö ymmärrä, Enkeli? Enää yksi koe, niin pääsen kaatopaikan jengiin.
- Minä kuulun sinne. - Ei, olet parempi kuin ne muut.
Juuri siksi minä pidän sinusta.
Tule, keltanokka.
Katso!
- Meidän pitäisi jatkaa etsintöjä. - Pötyä.
Juhlitaan nyt kansallispäivää. Voitte etsiä sitten myöhemmin.
Emme ole oikein juhlatuulella, Saara-täti.
Pepi pärjää kyllä. Se löytyy varmasti.
Syödään nyt.
En salli sen pikku Pepin pilata koko juhlia.
Älä sure, poika.
Arvasin sen. Loistavaa.
Pepikkä! Tule tänne!
- Näetkö tuon perheen? - Tuon tuollako?
Ei, vaan tämän tässä.
Viimeinen kokeesi on syöksyä tuonne ja vapauttaa heidän kanansa -
- suoraan tuon säälittävän lemmikkikoiran nenän edestä.
Sinun ei tarvitse todistaa mitään, Pepi.
- Tämä ei kuulu sinulle! - Luulin sinua fiksummaksi.
Turpa tukkoon, Enkeli!
Anna mennä, poika. Sinähän haluat olla villi ja vapaa, eikö?
Hintana on yksi ainoa mehevä kana.
Arvasin tämän. Lemmikki on aina lemmikki.
Minä en ole mikään lemmikki!
- Pepi tuli takaisin! - Voi hyvät hyssykät!
- Senkin hirviö! - Pepi tuli!
- Pepi leikkii! - Tule takaisin!
Pöytä on katettu, pojat!
Peevelin piski, minä muistan tämän! Vielä minä sinut nappaan!
- Karistin hänet kannoiltani. - Älä luule.
- Rauhoitu, täystuho. - Minä en tule kotiin!
Tiedän, tiedän. Haluan vain jutella.
- Miten sinulla menee? - Täällä on mahtavaa!
Kaatopaikan jengi on opettanut minua. Teen, mitä itse tahdon.
- Ei aitoja... - Ei väliä, kenen ruoan varastaa.
Elämä kaduilla on sellaista. Kyllähän sinä sen tiedät, vai mitä?
Sinun ei tarvinnut noudattaa pentuna sääntöjä.
- Mikset kertonut olleesi katukoira? - En halunnut sinulle samaa.
Löysin jotain parempaa. Löysin rakkauden.
Miten herttaista. Tässä aivan silmäkulma kostuu.
- Sinä olet entiselläsi. - Tässä sitä taas ollaan.
Aivan kuin ennen vanhaan.
Ennen kuin käänsit selkäsi kunnon koiranelämälle.
- Hän sanoo sinua petturiksi. - Hän oli mustasukkainen äidistäsi.
- Petit minut! - Minä rakastuin!
Sinä teit valintasi. Nyt on pojan vuoro.
- Mitä sanot? - Et tunne häntä. Lähdetään kotiin.
- Isäsi komentelee taas sinua. - Et kuulu tänne.
Päädyt taas hihnan jatkoksi. Minä tarjoan vapautta.
- Pepi... - Pepi!
- Valitse, poika. - Tiedän, mikä on parasta hänelle.
Ei! Tiedät, mikä on parasta sinulle!
Minä en ole sinä, isä. Minä olen kaatopaikan koira!
Hyvä poika.
Jotkut asiat pitää kai oppia kantapään kautta.
Voit palata kotiin, kun olet saanut tarpeeksesi.
Lemmikki mikä lemmikki. Vanha koira ei opi enää uusia temppuja.
Hei, Pepiski! Tässä on sinun palkintosi.
Sinä teit sen! Olet nyt oikea kaatopaikan koira!
- Olen kaatopaikan koira. - Pääsit jengiin!
Olet oikea söpöliini.
Olen kaatopaikan koira!
Miten voit tehdä noin? Painu isäsi perään!
Olet erilainen kuin me muut. Olet kiltti ja kunnollinen.
- Et pysy täällä kauan sellaisena. - Tästä minä olen aina haaveillut.
Mistä tästä? Tästäkö?!
Sinulla on koti ja rakastava perhe toisin kuin meillä muilla.
Joo, joo...
Poika on kiltti ja kunnollinen.
Onko näin, Pepi?
- Haluatko olla pikku lemmikki? - En!
Tiedät, mitä mieltä olen lemmikeistä.
Lopeta! Enkeli tässä haluaa olla lemmikki enkä minä.
- En tarkoittanut sitä. - Onko se totta?
- Perhe on minusta hyvä asia. - Enkeli haluaa olla lemmikkieläin.
Pikku lemmikkieläin...
- Et ole mikään kaatopaikan koira. - En olekaan.
En enää.
Muuten...minä en ole sinun tyttösi.
Tyttö kerjää hankaluuksia.
Ehkä sinä sittenkin kuulut tänne.
- Eikö sinulla ole huumorintajua? - Älä mene, Enkeli.
Kuka häntä kaipaa? Etsiköön itselleen pikku perheen.
Enkeli...
Enkeli!
En tarkoittanut sitä, Enkeli! Se vain lipsahti suustani.
Missä sinä olet, Enkeli?
Arvasin, että hän on etsimässä Enkeliä.
Loistavaa. On aika maksaa eräs vanha kalavelka.
Älä karkaa minnekään, riiviö!
Mitä...?
Kappas vain. Nyt minä sinut nappaan!
Sain kaiken, mistä olen aina haaveillut.
Se on yhtä tyhjän kanssa.
Tule tänne, pikku vandaali!
Kusti!
Kiikkiin jäit! Kappas, sinulla ei ole pantaa.
Se tietää menolippua koiratarhaan.
Täällä sitä nyt ollaan ilman pantaa. Miten voin olla niin tyhmä?
Isä oli oikeassa. Kusti on huonoa seuraa.
Kunpa olisin kotona.
Ainiaan ois lämmin pakkasella
Ainiaan ois suoja sadesään
Lohdun sais, kun kolhii kova maailma
Ainiaan sua joku lohduttaa
Läheiset
Rinnaltas
Ei perhe koskaan väisty
Rakkaitaan ei hylkää milloinkaan
Murheitas ain lähelläsi kuulee
Ainiaan he tietäs vartioi
Läheiset
Tuo perhe kultainen
Huolehtii ain rakkaistaan
Ja kaiken hellyyden
Rakkauden suurimman antaen
Ainiaan ois suoja pakkasella
Tuo perhe kultainen
Rakkaitaan ei hylkää milloinkaan
He vierees jää
Ainiaan he sydäntäsi kuulee
Ainiaan he tietäs vartioi
Läheiset
Ainiaan
Läheiset
- Pepi! - Enkeli! Hän nappaa pian sinutkin!
Täältä et pääse karkuun.
Luulitko voivasi huiputtaa minua?
Hän heitti sinut väärään selliin!
Hei, Reggie. Ei ollakaan nähty aikoihin.
Tule pian. Pepi on pulassa. Hän on koiratarhassa.
Koeta kestää, poika!
Pidä tassusi irti pojastani!
Tassut irti isästä!
Poika on mennyttä kalua.
Isä?
Sinä teit sen, isä! Hienoa!
Lähdetään nyt.
Sinähän olet se rakki, joka pääsi karkuun.
Irti, irti! Apua!
Päästä irti!
Eikö ilotulitus olekin upea?
Enkeli!
Tulkaa.
Entä minä, kaveri? Kannustin sinua koko tappelun ajan.
Tule takaisin!
- Isä... - Niin, poika?
Anteeksi. Minun ei olisi pitänyt karata.
Pikku täystuho, minäkin olin ehkä liian ankara sinulle.
Voimme poiketa aina toisinaan joelle ulvomaan kuuta.
- Ihanko totta? Me kaksiko? - Isäukkosikin osaa vielä ulvoa.
Minä löysin hänet!
Tällä kertaa olen varma, että löysin hänet!
Et sinä mitään löytänyt - taaskaan.
- Olet löytänyt kissoja, oravia... - Rauhoitu, Tupsu-setä.
Enkä rauhoitu, Pepi. Lentäviä sikoja, gnun... Pepi?
Se on totta tosiaan Pepi.
Saan kuulla tästä taas loputtomiin.
- Lähdetäänkö kotiin? - Ei ihan vielä.
Minun täytyy hoitaa vielä yksi asia.
Näkevätkö silmäni oikein? Pepi!
Pepi on karannut koiratarhasta!
Sinusta ei ollut siinä apua.
- Tiedäthän sinä meidän mottomme. - Pidä sinä vain mottosi!
Mutta tämän minä otan takaisin. Palaan kotiin. Sinne minä kuulun.
Heippa, Kusti.
Ohi meni, luuseri!
- Hyvä poika. - Lähdetään nyt kotiin.
Tule takaisin! Älä jätä minua tänne, senkin lellikki!
Näytät hyvältä, Kusti. Roskat sopivat tyyliisi.
- Auttaisiko joku? - Perhe kuulostaa kivalta.
Lapsia halaamassa ja pussaamassa!
- Takaisin ei ole tulemista! - Au revoir, Kusti.
Tämä oli loistavaa, kuten sinä aina sanot.
Älkää jättäkö! Minä vain pilailin.
Kusti jakaa ongelmansa mielellään muiden kanssa.
Mitä täällä tapahtuu?
- Pepi? - Pepi tuli kotiin!
Rakastan sinua, Pepi!
Hyvä poika!
Ihanaa, että olet taas kotona.
Sinä haiset. Olet kylvyn tarpeessa.
Ehtii sen myöhemminkin.
Pepi on tainnut löytää ystävän.
Tule tänne. Hyvä tyttö...
Älä pelkää.
Autoitko sinä Pepiä kaupungin kaduilla?
- Se on oikea pikku enkeli. - Enkeli! Enkeli!
- Emmekö me voisi...? - Ei, meillä on jo tarpeeksi koiria.
Me emme voi...
Ei, se on mahdotonta.
Tämä on toivotonta. Tervetuloa perheeseen, Enkeli.
Kuinka kaunis ja pieni herttainen paikka rauhallinen
Kotikaupunkimme Uuden-Englannin
Tulkaa
Tulkaa!