У це
Маленьке, затишне, гарне і миле
Любе, прекрасне, завжди щасливе
Старе містечко
Завітай
Якщо ти новачок І тобі незручно
ПАРК ВЕТЕРАНІВ
Ти не зважай
Тебе сприйме дружньо це старе містечко
Завітай
На сімейний наш пікнік
Четвертого липня
День незалежності
ДЕНЬ НЕЗАЛЕЖНОСТІ
Тітонько Саро!
Ми побачимо вас на післязавтрашньому пікніку?
Звичайно!
Мої дорогоцінні киці обожнюють четверте липня.
Всі найближчі родичі й сусіди
Прикрашають наше місто З ранку до обіду
Створимо новий образ!
Червоно-біло-блакитний образ!
Як закінчимо, ми місто возвеличимо
На сімейний пікнік
Четвертого липня
Незалежності
День
У містечку всі гудуть
Діти радо свята ждуть
Готуємося ми
До єдиного в році дня
Настрій наш - це щастя пік
Наче в липні Новий рік
Час, лети хутчіш коня
До зоряно-смугастого
Чудового, милого, гарного дня
От би швидше нам скупатися
Любим на пікнік збиратися
З Коханою і Милим Джимом
Створили дім, і так затишно в нім
Не втечем
Бо нам так добре тут
У малому, затишному
Гарному, любому
Теплому, розкішному
Люблячому
Старому житлі
У малому, затишному
Гарному і милому, любому, прекрасному
Завжди щасливому
Старому містечку
Завітайте
Завітайте!
Гаразд, час купатися!
Вода нагрілася.
Чудово! Я обожнюю приймати ванну.
Від неї моє хутро стає таким шовковистим.
Атож!
- Я перша! - Ні, я перша!
Ні, не ти! Одну хвилинку!
Ненавиджу купатися.
Все одно, Пустунчику,
коли живеш у будинку, треба бути чистим.
Тоді я радий, що я - дикий пес.
Пустунчику, ти ж знаєш, не можна дертися
на меблі.
Злазь звідти, доки нічого не розбив.
Слухай, татку, а давай зробимо щось собаче?
Вириємо кістки, пошматуємо квіти,
поганяємося за кішками!
Пустунчику, годі вже.
Ти зчиниш гармидер.
- Моя подушка! - Тату!
Пустунчику?
Сподіваюся, ти не робиш там гармидеру.
Ну все, вихор, час заспокоїтися.
Може, підеш погратися з Малюком?
Пустунчик грається!
Пустунчику!
Подивися, що ти зробив із моїм улюбленим капелюхом.
Я казав тобі не раз,
я казав тобі тисячу разів. Ні!
Подивимося, чи зможеш ти поводитися чемно,
коли я тебе купатиму.
Поганий Пустунчик!
Пустунчику, не пручайся.
Поганий Пустунчик! Поганий, поганий Пустунчик!
Тобі вже час вкладатися спати.
Ось так. Готово.
Пустунчику!
Лови м'ячик!
Ану повернися!
Пустунчику, лови м'ячик!
Повернися зараз же!
Ні!
Ура!
Пустунчику!
- Лови м'ячик! - Пустунчику! О ні!
Ну й гармидер!
Цього разу ти зайшов надто далеко!
Ти не залишив мені вибору.
Деяким собакам треба навчитися, як поводитися.
Посидиш на ланцюгу - може, це тебе провчить.
Пробач, друзяко, але я вже не знаю, що з тобою робити.
- Так йому і треба. - Йому що кажи, що не кажи.
Сам напросився.
Тепер нам треба буде викупатися ще раз.
- Я перша! - Ні, я перша!
Ти не перша!
Бродяго?
Найкраще, що Милий Джим міг зробити для нашого сина -
прив'язати його.
Бродяго, він ще ніколи не був прив'язаний.
Він ще цуценя.
Він мусить навчитися жити за правилами цього дому.
Сувора дисципліна робить із цуценяти пса.
А ти виріс і без дисципліни.
Так, Голубко, але я знайшов тебе.
І якби не ти, я б опинився у псарні.
Я просто намагаюся його захистити.
Колись він зрозуміє.
Може, йому треба зрозуміти сьогодні.
Я подумав, може, ти голодний.
Пробач, друзяко.
Тобі доведеться трохи порозумнішати, от і все.
Я завжди і скрізь винен.
Часом жити в сім'ї буває важко.
Треба дотримуватися певних правил.
Але я хочу бігати на волі, як справжній пес!
Синку, у світі повно пасток.
Тут у тебе є родина, в якій тебе люблять.
Доки я роблю те, що ти кажеш.
Татку, здається, мені просто тут не місце.
У тебе колись було таке відчуття?
У твоєму віці я був точнісінько, як ти.
Ти ніколи не був таким, як я.
Ти все своє життя був домашнім псом. Звідки тобі знати?
Ти б здивувався.
Пустунчику, я лише хочу тебе захистити.
Посадивши мене на ланцюг?
Такі вже правила, синку.
Я тільки й чую, що: "Правила, правила, правила!"
"Не роби цього!" і "Не роби того!"
Навіщо мені зуби й кігті, якщо ними ніколи не можна користуватися?
- Годі вити! - Не можу стриматися, татку!
Дикі пси виють на місяць!
У цій сім'ї не буде диких псів!
Тоді, може, я не хочу бути членом цієї сім'ї.
Подобається це тобі чи ні, ти - член цієї сім'ї!
І доки не почнеш відповідно поводитися,
звикай ночувати тут щоночі!
Гей, Янголятко!
Чого не виходиш до нас?
Я не можу.
Це цуценя прикуте ланцюгом!
Ану повернися, обідрана собацюро!
Стій на місці, щоб я схопив тебе тихо-мирно!
ПСАРНЯ
Гей! Куди ти подівся?
Що за...
Ану кидай це!
Знущання над офіцером округу... Облиште, так нечесно.
Ну ж бо, віддавай, дівчинко.
Гей!
Покинь!
Попався!
То що, їдемо в псарню, велетню? Га?
Не треба...
Овва, хай-но я тільки виплутаюсь, зразу ж зроблю щось несамовите.
Я вас дістану...
Гей, ти, щеня! Побачиш, де раки зимують!
Я вас усіх переловлю, хулігани!
Ти! Давай!
Далеко звідси хочу бути я
Десь там на волі, бігати до рання,
Ніяких повідків
Обіймів і батьків
Ні мила з гострим гребінцем
Щоб дряпати мені лице
У світ без парканів
Де бігтиму я
Зі справжніми псами
Що зроблять з мене справжнього пса
Ні стін, ні кордонів
Де буду на волі
У світі без стін і парканів
Ось де дуже хочу бути я
Цей цуцик не проспить усе життя
На канапі до самозабуття
Море кісток жувати
І запахів вдихати
І море гарних клумб Рити й топтати
Без правил і контролю
Я житиму на волі
Бо світ без парканів
Це життя без кайданів
Ні правил, ні відповідальності
Я сам, і геть формальності
Бо світ без парканів
Він мій
Бувайте, домашні песики!
Ви більше не будете диктувати мені, що робити, бо я дикий пес!
Народ, зачекайте на мене!
Непогано ми знайшли вечерю, скажи?
Бачу, ти добре орієнтуєшся у цьому підворітті.
Невже це так очевидно?
При всьому бажанні важко не помітити.
Це, мабуть, твоя відзнака зі школи крутих псів.
Так, я щойно її закінчив.
Тоді ти повинен уміти робити так. Як усі вуличні пси.
Нічого собі! Класний прийомчик!
- Тобто дитячий. - Аякже.
У тебе власний стиль, чи не так, м'які лапки?
Слухай, тобі не місце на вулиці. Ти й п'яти хвилин тут не протягнеш.
Тікай звідси, дурний пес!
Гей, ти, забирайся з вулиці!
Пустунчику...
Пустунчик? Тільки не це!
Бродяго!
СМІТНИК
Вони стрибають на дивані
і граються у смітті.
І все ламають!
От якби тут були капелюхи, щоб пожувати.
Прощавайте, кайдани! Привіт, свободо!
Давай, Бастере!
Ось так, Бастере!
Відкуси йому зад, Бастере!
То що, хтось із вас, безпородних шавок,
вважає себе псом, який зможе здолати Бастера?
Не бійтеся!
Ніякого страху!
Саме так, хлопці.
Цим містечком правлять пси зі смітника.
А псами зі смітника править Бастер!
Янголятко! Поговори зі мною.
Хто король смітника?
Ти, Бастере.
Та й велике ж у тебе королівство.
Упізнаю свою самку!
Я не твоя самка!
Я не належу нікому.
Гей. Подивіться, друзі. Схоже, у нас новобранець.
Маленький домашній песик!
Та ти зірвався з повідка!
Авжеж.
Агов! Стоп! Обережніше!
Спокійно, серденько, спокійно.
Схоже, я закохався в цього цуцика.
Ну-ну-ну.
Гей, Рубі. Ватажок тут я.
І ніхто не приєднується до псів зі смітника без мого дозволу.
То як тебе звати, щеня?
Звати Пустунчиком.
Ну, здоров, Пустоголовику.
То ти побачив, як ми розважаємося і вирішив приєднатися, так?
Так, звісно.
Мені прикро повідомляти тобі цю новину, приятелю,
але небагатьом домашнім псам щастить бігати в цій зграї.
- Я не домашній пес. - Невже?
А хіба в тебе на шиї не висіла ця ознака респектабельності?
Гей, песику в ошийнику!
І як воно - жити прикутим до ланцюга?
Нізащо!
Мені життя домашнього пса вже в печінках сидить.
Самі лише правила, правила, правила.
А я хочу бути диким і вільним, як оце ви, друзі!
Не знаю, малий.
Середньостатистичний домашній пес на це не здатен.
Розкажи йому, що для цього треба, Бастере! Розкажи йому!
Собаки зі смітника
Ненавидять правила
Покірність і скромність
І стриманість, і чемність
Ми давимося м'ясом
І бліх ганяєм разом
Манер, на жаль, не знаєм
І голосно волаєм
Нас гладити не треба Ми ж не коти ганебні
Собаки ми зі смітника
Зі смітника
Ми еліти протилежність
Біднота з голови до ніг
Наші вчинки погані, а розваги шалені
Гармидер у нас постійний
І нічого не вдієш
Бігом на смітник
Прямо на смітник
Приходь на смітник
Бездомний пес
Тут ти нічий, без шампуню живеш
І в туалет де схотів - там ідеш
Про милосердя тут забудь
Всі переб'ються як-небудь
Про себе дбай
Приходь на смітник
Наш рідний смітник
Чекає смітник
Бездомного пса
Немає тут уколів від сказу
Будь норовливим
Гарчи на всіх відразу
На смітнику, де живемо ми
Хаос, проблеми Це наші теми
Безпеки домашніх псів нам не треба
Ризик і голод, життя просто неба
Вдома з людьми нам не живеться
Зграя в нас голосна Хоч повна бліх вона
Люблю цього пса!
Приходь на смітник
Наш рідний смітник
Бігом на смітник
Прямо на смітник
Чекає смітник
Співай, друже!
Бездомного пса
Як ми повеселилися! Удома мені цього б не дозволили.
То ти справді вважаєш, що здатен
бути псом зі смітника, еге ж?
Він таки на це здатен, Бастере.
Я бачила всі його прийоми ще в підворітті.
Так! Дивіться на цей класний прийом!
Хоча ти й талановитий, це не так легко, юначе.
Кожен день на смітнику - як тест на виживання.
Тест!
Прекрасно!
Так! Добре!
Люба, мені завжди спадають на думку найкращі ідеї поруч з тобою.
Саме тому ти - моя самка.
Я не твоя самка.
Добре, Пустомелику, ми дамо тобі шанс.
Але спершу мусиш пройти перевірку на сміливість
у підворітті Реджі.
- Що? - Але такого ще ніхто не робив!
Іди сюди. Не слухай їх, я в тебе вірю, малий.
Це лише невеличка перевірка,
доведеш нам, що можеш сам стояти на чотирьох лапах.
Запросто. Я нічого не боюся.
Саме тому я тебе люблю, малий. У тобі жевріє іскорка.
- Ти дзвонила у псарню? - Так, любий.
Вони його не бачили.
Бродяго. Пустунчик ще ніколи не блукав десь усю ніч.
З ним може статися що завгодно.
Спокійно, Голубко.
Ми знайдемо його до того, як він потрапить у справжню халепу.
О, міс Леді, мем!
Ми прибігли, як тільки почули.
Дядечку Джок! Дядечку Вірний! Пустунчик утік!
Те, що вони сказали!
Не хвилюйтеся, панночки.
У мене старий, добрий, гострий нюх, як у дідуся.
Скажіть-но, а я колись розповідав вам про той час,
коли я врятував вашого батька від вірної смерті?
- Ні! - Ні!
Так!
Він знову за своє. Кажу вам, він тільки про це й торочить.
Пустунчику добряче перепаде на горіхи,
коли повернеться! Так!
- Я навіть не хочу, щоб він приходив. - Так, усім байдуже.
Мав би вже знати, що втеча - погана ідея.
Закладаюся, дістанеться йому по великому, товстому, жирному...
Ми й справді за ним сумуємо, мамо.
Ми скоро повернемося з вашим братиком.
У вашого старого вдвічі більше швидкості й хитрощів,
ніж у молодого пса.
Просто розминаю кілька м'язів, про існування яких уже забув.
Леді! Бродяго! За мною!
Ходімо. Як знати, у яку халепу вплуталося наше цуценя.
НЕ ЗАХОДИТИ
Гаразд, Пустомелику. Принеси з цього підворіття
ту бляшанку.
Бувай!
Це привид! Привид!
Це Реджі! Тікайте хто куди!
Куди, куди
Мій маленький песик...
Оце так.
Цього разу ти не втечеш!
Попався, малий хуліган!
Гей! Ану відчепися!
Ти що, здурів?
Ненормальний...
За це ти будеш покараний у псарні, приятелю.
За напад на машину замісника офіцера з контролю за тваринами.
До того ж на таку гарну й сучасну машину.
Дві конячі сили, літр палива - і їдь цілий кілометр.
Кажу вам...
Гей.
Ти врятував мені життя.
Більше ніхто з наших на це б не зважився.
Нічого собі, ви це бачили?
- Таке буває? - Пустунчик - це пес-ураган!
Ти зробив усім велику послугу, розумієш?
Уї, ти практично герой!
Хіба нам не слід бігати за ним чи щось таке?
Гей. Ти зробив усе не так, малий.
На смітнику кожен пес сам за себе.
Бачу, доведеться тобі пройти ще один тест.
Як скажеш, Бастере.
- Хто-небудь відчинить цю штуку? - Добре!
- Так достатньо відчинилося? - Магніфік, Муч!
Ось що значить "підключити голову"!
Ще раз дякую, еге ж?
Ти йдеш, м'які лапки?
Я вдарився об ту штуку.
Клас! Оце так життя.
Удома мені такого ніколи не дозволяють.
От пройду свій наступний тест
і стану найкращим у світі псом зі смітника!
Я так не думаю, любчику.
Може, ти й спритний, але ніколи не зрівняєшся з учителем.
Починається.
Рубі має рацію, цуцику!
У наш час було лише одне мірило,
за яким міряли всіх собак.
Бродяга!
Га? Що?
Він навчив Бастера всього, що той знає
про життя на вулиці, розумієш?
Якщо Бастер потрапляв у біду, його виручав Бродяга.
І навпаки, розумієш?
Той пес був незрівнянним.
Єдиний, хто втік.
Принаймні від мене.
Йому все сходило з лап!
Я чув, що він якось украв цілий візок із м'ясом!
Розумієш? Так, а тоді шкуродер
гнався за ним аж до річки.
Ні, сер. Це були шкуродери.
Скільки?
Не менше десятка.
Двох десятків. Якщо так подумати,
за ним гналася ще й поліція з кавалерією.
Тікати було нікуди!
Але якщо Бродязі судилася така смерть, він гинув би, як герой.
То що сталося?
Після того ми більше його не бачили.
Кажуть, коли дує вітер, і досі чути, як Бродяга...
Овва.
Ну все, годі.
Усе було не так.
Розумієш, він познайомився з однією самкою.
Королевою елітного собачого клубу.
Навіть її манірна коротенька кличка
і досі залишає в роті поганий присмак!
Леді.
Але він знайшов справжнє кохання.
Він мені зрадив!
Не можна мати сім'ю і бути псом зі смітника!
Тому я дав Бродязі вибір. Або я, або вона.
І він обрав життя пса, прикутого ланцюгом.
Зв'язався з тією розбещеною шавкою!
Спить на килимах! Безкоштовне житло й харчування!
Живе розкішним життям на подушках!
Тоді я й засвоїв перше правило собачого життя на смітнику...
Коли Бастер у біді, його виручає Бастер.
Гей. Бродяга теж, бувало, так чесався.
Ти ж йому не родич, правда?
- Хто, я? Нізащо! - Добре.
Бо якби був, я б тебе зжер.
Так, Бастере.
Не може бути, тату.
Це не може бути правдою.
І ти пожертвував усім цим?
Що може бути кращим, ніж оце?
Усе гаразд, м'які лапки?
У мене? Так. Так, звичайно.
Що ти тут робиш?
Хіба на тебе не чекає вдома хороша родина?
Яка різниця? Усі родини однакові.
У них тебе змушують купатися і спати в ліжку,
а їсти все треба з власної миски,
а коли йде дощ, треба заходити в дім.
Скажемо так: тобі пощастило, що ти ніколи не жила в сім'ї.
Знову помилився, м'які лапки.
Тобто в тебе була родина?
Власне, їх було п'ять.
- А я ще думав, що одна - це забагато. - Я не змогла прижитися в жодній.
Хтось брав мене до себе, і коли я вже починала думати:
"Ура, це моя родина", -
вони переїжджали, чи народжували нову дитину, чи мали алергію.
Одне й те саме... І я знову опинялася на вулиці.
Хвилиночку. Ти дуже хочеш жити в сім'ї, правда?
Але ж у тебе є Бастер.
Бастер! Не кажи йому. Не кажи! Він мене прожене.
Не хвилюйся. Я збережу твій секрет.
Обіцяю.
Дякую.
То, виходить, ти самка Бастера, еге ж?
Я не самка Бастера! Я нікому не належу.
Собаки зі смітника не дуже схожі на родину,
але який у мене вибір?
Що ж тобі ще треба?
Ти ж собака зі смітника, можеш не лягати допізна,
- рити землю чи... - Тікати.
- Так. Чи гратися, чи ритися, чи... - Тікати!
- Атож. Чи ганятися за білками... - Ні! Я кажу, треба тікати!
Швидше!
Янголятко!
Янголятко, допоможи!
Можна просто зараз! Хутко!
Пустунчику? Пустунчику!
Пустунчику, де ти?
Пустунчик?
Перепрошую, я шукаю...
Схоже, я натрапив на слід.
Так? Ти впевнений?
Я точно його вистежив!
- Сюди! - Ходімо, Голубко!
- Дивіться! - Пустунчику!
Благаю.
Пустунчику!
Слава Богу.
Перука? Ти винюхав перуку, друже!
Ти безнадійний!
Пробачте, міс Леді.
Ходімо. Треба шукати далі.
Даремно я був до нього таким суворим.
- Привіт. - Пустунчику?
Ти живий. Я так хвилювалася...
Так хвилювалася?
Ага, аякже. Не задирай носа, домашній песику.
Мусить бути й кращий спосіб приймати ванну, еге ж?
Повір мені, приймати ванну із задоволенням неможливо.
Овва! Так дивно. Як ти це зробила?
- Талант. - Дай-но я спробую.
Дуже вправно.
Ти й справді домашній песик.
Невже? Так!
- Ти дивна. - Ні, це ти дивний.
- Невже? - Пустунчик.
Я ще такого не відчував
Вона хвилює мене, я такого не знав
Бачу, що бігати
На волі - ще не все
Серденько б'ється, мов пташеня
Про нього всі думки, себе забула я
Хочу я, щоб щасливим він був
Неймовірно, хтось в житті моїм
Любитиме мене
Я не знав, що це за відчуття
Божевілля, що моє життя
Як мрія наяву
Я не знала, що за відчуття
Від неї тепло й добре мені
Всміхнеться він - я пливу, наче уві сні
- Через ці почуття - Через ці почуття
- Запитаю я - Запитаю я
Це любов?
Прекрасно
- Я не маю слів - Я не маю слів
- Коли він - Коли вона
- Каже "привіт" - Каже "привіт"
Не знала я це відчуття
Не мріяв я про відчуття
- Не знали ми це відчуття - Не знали ми це відчуття
- Це - Це
- Так - Так
Гарний район. Сноб Хілл.
Гей, Милий Джим ніколи не залишає ворота відчиненими.
Ходімо, Бродяго.
Ні! Нам треба тікати звідси!
Чому? Що сталося?
Ходімо, хлопчику. На сьогодні ми зробили все, що могли.
Ми його знайдемо.
Ти був найкращим вуличним псом усіх часів,
і я ще досі вірю у старого Бродягу.
У старого Бродягу?
Якби ж той старий Бродяга і досі був тут.
До мене, Бродяго! Ми знайдемо Пустунчика завтра.
- Бродяга - твій батько? - Я... Зажди, ні, зажди!
Янголятко, зачекай!
Ви знайшли його?
Може, завтра.
Пустунчик.
Поганий Пустунчик.
Треба ж, я й не думав, що вони так за мною сумуватимуть.
Ти не думав, що за тобою сумуватимуть?
Повірити не можу, що ти втік з такого дому.
Ти не знаєш, як мені тут жилося.
Ні, не знаю.
Мабуть, це жахливо -
коли про тебе так піклуються.
Мені треба бути диким і вільним.
А тут я ніколи таким не стану.
Я віддав би що завгодно, аби мати те, що є в тебе.
А я віддала б усе, щоб мати те, що є в тебе.
Давай, Пустунчику. Ми могли б утекти разом.
Вони нам не потрібні.
Янголятко, ти що, не розумієш?
Залишився один-єдиний тест, і я нарешті стану псом зі смітника.
- Бо моє місце - там. - Ні, твоє місце не там.
Ти кращий, Пустунчику, саме тому ти мені подобаєшся.
Давай, м'які лапки, ходімо.
Нічого собі!
Овва! Подивіться!
4 ЛИПНЯ
Я дійсно думаю, що нам треба шукати далі.
Нісенітниці!
Сьогодні ж четверте липня! Час розважатися!
Можете продовжити пошуки після нашого пікніка.
Тітонько Саро, ми зараз не в настрої святкувати.
Та облиште, з Пустунчиком усе буде добре. Ви його знайдете.
Але спершу давайте поїмо.
Я не дозволю псувати моє четверте липня через Пустунчика.
Ну, ну, хлопчику.
Так я і знав. Прекрасно.
Пустуне, попереду в центрі. Поглянь туди.
Бачиш ту родину?
Ти про оту родину, он там?
Ні! Про цю сім'ю, тут.
Ось твій останній тест:
я хочу, щоб ти проник на їхній пікнік і вкрав їхню курку
просто з-під носа того сумирного домашнього пса.
Ти не мусиш нічого йому доводити, Пустунчику.
Просто повернися й піди звідси.
Відколи це тобі стало не байдуже?
Я вважала тебе кращим.
Тихо, Янголятко!
Давай, малий.
Ти ж хочеш бути диким і вільним, правда?
І це обійдеться тобі лише в одну соковиту курку.
Так. Треба було здогадатися.
Домашній песик завжди залишиться домашнім.
Я не домашній песик!
Пустунчик повернувся!
Нічого собі!
- Пустунчик! - Монстр!
Пустунчик повернувся! Пустунчик повернувся!
- Пустунчик хоче гратися! - Пустунчику?
- Повернися! - Куди він?
Час підкріпитися, хлоп'ята!
Ти...
Ти, щеня! Я тебе не забуду!
Я замкну тебе на псарні, присягаюся!
ПАРК
Класний прийом. Я від нього відірвався.
- Не будь таким упевненим! - Що?
Повільніше, вихор.
Я не повернуся додому! Ти мене не змусиш.
Я знаю, знаю. Спокійніше.
Я лише хочу поговорити. І як тобі живеться на волі?
Чудово, тату.
Собаки зі смітника навчили мене всіх трюків.
Я ходжу куди хочу, роблю те, що заманеться.
- Ніяких тобі ланцюгів чи парканів. - І ніякої поваги до чужого обіду?
Такі вже звичаї тут, на вулиці.
А з іншого боку, ти й сам чудово це знаєш, чи не так?
Ти створюєш правила, тату,
але в моєму віці ти не мусив їх дотримуватися.
Це тому ти не сказав мені, що був бездомним псом?
Я не хотів, щоб ти жив таким життям,
бо я знайшов щось краще.
Я знайшов кохання.
Хіба не чудово?
Схоже, мені аж сльози на очі навернулися.
Бачу, ти анітрохи не змінився.
І ось ми знову зустрілися, як у старі добрі часи,
ще до того, як ти не відвернувся від усього,
що робить пса псом.
Він каже, ти його кинув.
Після того, як я зустрів твою маму, Бастер просто почав ревнувати.
- Ти мене кинув! - Я закохався!
Ти зробив свій вибір! Зараз настала його черга обирати.
Давай, малий.
Ти не знаєш, який він насправді, синку.
- Ти йдеш додому. - Чув, малий?
Татусь знову диктує тобі, що робити.
Тобі тут не місце.
Він повертає тебе до життя на ланцюгу.
А я пропоную тобі свободу.
- Пустунчику. - Пустунчику!
- Пустунчику!
- Роби вибір, малий. - У нього нема вибору.
Я знаю, що для нього найкраще!
Ні! Ти знаєш, що найкраще для тебе!
Але я - не ти, тату!
Я пес зі смітника!
Моя школа.
Гадаю, є речі, які треба засвоювати на власному досвіді.
Коли нагуляєшся, наші двері завжди відчинені.
Домашній песик у чистому вигляді.
Що я тобі казав, малий?
Старого пса нових трюків не навчиш.
- Га? - Га?
Гей, Пустику! Ось тобі за все, що ти зробив, малий.
Ти це зробив, малий! Тепер ти на вершечку піраміди...
Ти - пес зі смітника!
Я... Я пес зі смітника.
Тебе прийнято в зграю!
Ти красунчик, любчику.
СМІТНИК
Я пес зі смітника!
- Як ти міг це зробити? - Облиш, Янголятко!
Він - твій батько! Біжи за ним!
Ти не такий, як усі ми.
Ти хороший і пристойний. Добрий.
Якщо залишишся, вулиці швидко це з тебе виб'ють!
Але я зміг!
Це все, про що я мріяв.
Мріяв про що? Про це?
У тебе є дім і сім'я, яка тебе любить.
Ти не такий, як ми, Пустунчику.
Так, вірно.
Дайте подумати: він хороший, пристойний і добрий.
То он воно що, Пустику?
Ти хочеш бути дикеньким домашненьким песиком?
Ні!
Бо ти ж знаєш, як я ставлюся до домашніх собак.
Годі вже!
Це вона хоче бути домашньою собакою, а не я!
Ні. Я неправильно висловився.
Це правда, Янголяточко?
Як на мене, родина - це не так і погано.
Чули, хлоп'ята?
Вона хоче бути домашньою улюбленицею!
Вона дуже хоче бути домашньою улюбленицею!
Буде носити бантики.
Ніяка ти не собака зі смітника.
Саме так, Бастере. Я не собака зі смітника. Уже ні.
І ще одне... Я не твоя самка.
Бути біді!
- Може, твоє місце і справді тут. - Облиш.
Де твоє почуття гумору?
Годі, Янголятко!
Та кому вона потрібна?
Хай шукає собі якусь вередливу сім'ю.
Там їй і місце.
Янголятко?
Я не хотів, Янголятко! Не знаю, чим я тільки думав!
Чесно!
Янголятко, де ти?
Як я й підозрював, він побіг шукати Янголятко.
Прекрасно.
Час помститися за давню образу.
Ану стій, негіднику!
Що за...
Оце так удача!
Цього разу ти не втечеш!
Чудово. Я отримав усе, про що мріяв,
а воно виявилося жахом.
Іди сюди, малий хулігане!
Бастер!
Попався!
Ти подивися. Без нашийника.
Значить, із псарні ти вже не вийдеш.
Ось тобі й класний прийом. Я без нашийника.
І чого я був таким дурним?
Тато казав правду.
Від Бастера одні лише неприємності.
Хотів би я опинитися вдома.
Завжди є
Теплий дім узимку
Завжди є
Захист від дощу
Завжди є
Страховка від падіння
Завжди хтось зведе тебе
Це сім'я
Поруч усі
Як треба, за секунди
Обіймуть
І в хату заведуть
Близько так
Щоб чути серця пісню
Завжди є
Підтримка надійна
Це сім'я
- Це сім'я - Це сім'я
Що таке сім'я?
Це люблячі серця
Бездонна їх любов
- Що йтиме за тобою знов і знов - Що йтиме за тобою знов і знов
Завжди є
Теплий дім узимку
Що таке сім'я?
Обіймуть
І в хату заведуть
Поруч з тобою
Близько так
- Щоб чути серця пісню - Щоб чути серця пісню
Завжди є
Підтримка надійна
Це сім'я
Завжди є
Це сім'я
- Це сім'я - Це сім'я
- Пустунчику? - Янголятко!
- Пустунчику! - Тікай звідси! Він зловить і тебе!
ПСАРНЯ
Це тебе заспокоїть, скажена псино!
Думав мене перехитрити?
Після дощику в четвер!
Малий, схоже, тебе кинули не в ту клітку!
Привіт, Реджі. Давно не бачилися, правда?
Я вас знайшла!
Біжіть за мною! Швидше! Пустунчик у біді!
- Пустунчик? - Він на псарні!
- Тримайся, синку! - Тату!
Лапи геть від мого сина!
Гей! Лапи геть від мого татка!
Так! Він дав дуба!
Дав дуба!
Тату?
Тату, тобі вдалося!
Класний прийом!
Гаразд, нам час іти.
Ти! Той самий, що колись утік від мене.
Відпусти! Відпусти! Ні! Змилуйся!
Відпусти!
Хіба не чудові сьогодні феєрверки?
Янголятко!
Ходімо, ви двоє.
Гей! А як же я?
Я ж твоя давня подруга, правда? Облиш!
Після того, як я вболівала за тебе під час бійки?
Повернися, чого ти йдеш від мене!
- Татку? - Сину.
Пробач мені.
Даремно я втік.
Вихор.
Можливо, я теж був із тобою занадто суворим.
Не бачу нічого поганого в тому,
щоб ми з тобою час від часу ходили до річки
повити на місяць. Що скажеш?
Правда? Ти і я?
Твій старий і досі здатен гарненько повити
- під настрій. - Я його знайшов!
Цього разу я точно його знайшов!
Я його знайшов!
Нічого ти не знайшов! Знову!
Поки що ти знайшов шістьох котів, трьох ховрашків, двох кроликів...
- Не свари його, дядечку Джок. - Ні, я буду його сварити, Пустунчику!
П'ятьох свиней, одного гну!
Пустунчик?
Овва, це дійсно Пустунчик!
Так, тепер я довіку чутиму ще й про цей випадок.
- Готовий іти додому, вихор? - Не зовсім, татку.
Мені треба подбати ще про одну останню справу.
Мої очі мені брешуть?
Здоров, Пустику! Пустомелику!
Ти втік із псарні!
Так, але не завдяки тобі!
Та облиш. Ти ж знаєш наш девіз.
Залиш свій девіз собі!
А це я забираю.
Я йду додому, бо моє місце - там.
Бувай, Бастере.
Ти промазав, Пустоголовику! Га?
- Моя школа! - Ходімо додому, татку.
Я тобі... Ану повернися! Ти не зможеш покинути мене тут!
Ти ж просто домашній песик!
Тобі личить, Бастере. Сміття додає стилю.
Гей. Може, хтось подасть мені лапу?
Як на мене, мати домівку було б чудово.
Де було б багато дітей, обіймів і поцілунків!
Якщо ви підете звідси, забудьте дорогу назад!
Оревуар, Бастере!
Усе було, як ти кажеш, прекрасно!
Пси! Ви не можете покинути мене тут! Я ж пожартував!
Коли Бастер у біді, його виручають усі.
Ну ж бо. Біда Бастера - це біда кожного!
Що тут за шум? Пустунчик?
Привіт, Пустунчику! Пустунчик повернувся!
Він повернувся!
Привіт, Пустунчику, я тебе люблю!
Молодчина, хлопчику.
Пустунчик.
Як же добре, що ти повернувся в рідний дім.
Від тебе тхне! Треба тебе викупати.
Але про це ми подумаємо пізніше.
Милий Джиме, схоже, Пустунчик привів подружку.
Привіт, дівчинко. Іди сюди.
Іди, маленька. Усе гаразд.
Не бійся.
Це ти допомагала нашому Пустунчику на страшних вулицях?
Вона справжнє янголятко.
Янголятко!
Милий Джиме, як, по-твоєму...
О ні, Кохана. У нас і так повно собак.
Ти ж знаєш, що ми не можемо...
Ні. Ні. Ми не можемо. Я...
І нащо я опираюся?
Ласкаво просимо в нашу сім'ю, Янголятко.
Янголятко!
У маленьке, затишне, гарне і миле
Любе, прекрасне, завжди щасливе
Старе містечко
Завітай
Кінець
Завітай!