1200-luvulla pakanaheimot asuttavat Itämeren rantoja.
Zemgalen rikas kauppavaltio ei ole jäänyt huomaamatta Roomalta.
Paavin äpäräpoika Max havittelee isänsä lupaa alueen valloittamiseen.
Hänen ainoana ongelmanaan ovat semgallit:
Urhea soturikansa, jonka maita viikingitkin muinoin karttoivat.
PAAVIN RESIDENSSI
Miksi haluat paavilliseksi lähettilääkseni?
Minulla ei ole tulevaisuutta Roomassa. Minua ei kunnioiteta.
Täällä olen pelkkä äpäräpoikasi.
Sinä olet kristityn maailman valtias.
Minä en halua olla kuin Zemgalen valtias.
Olkoon niin.
Mutta ellet tuo minulle Kuninkaiden sormusta, olitpa poikani tai et,
tämä on sinunkin kohtalosi. Ymmärrätkö?
Fulke.
- Älä päästä häntä silmistäsi. - Kyllä, isä.
Kyllä, isä.
Fulke.
Tästä lähtien sinä avaat ovet minulle. Onko selvä?
Herätys, prinssi Pihto.
On tullut aika maksaa elosteluvuosistasi Roomassa.
Synnyinsaaresi odottaa sinua.
- Kuka piru sinä olet? - Olen uusi ystäväsi.
Hän ei näytä olevan kovin mielissään näkemisestäni.
Jätä minut rauhaan.
- Tässä on myrkky. - Miten se toimii?
Ensin tulee kouristuksia, sitten korkea kuume.
Elimet lakkaavat toimimasta yksi kerrallaan.
- Ja sitten tulee loppu. - Täydellistä.
- Kaksi pulloa? - Kaiken varalta.
Maximilian, isä käski minut mukaasi.
- Miksi? Oletko ammattimyrkyttäjä? - En.
- Vaiko salamurhaaja? - En suinkaan.
- Mitä varten sitten tulet? - Saarnaan Herran sanaa...
...ja käännytän harhaiset pakanaparat kristinuskoon.
Teepä mitä lystäät.
ZEMGALE
- Haluan kysyä yhtä asiaa. - Mitä?
Se on tärkeää.
- Otamme laivan, jos voitamme illalla. - Oletko varma?
- Merille lähdöstäkö? - Voitosta.
Olen. Olemme valmiina. Lähdemme purjehtimaan ja näkemään maailmaa.
Älä puhu liian varhain. Ylpeys käy lankeemuksen edellä.
Sinä ja taikauskoisuutesi.
Mikä se tärkeä kysymyksesi on?
Haluan tietää, tuletko mukaani.
- Haluatko, että matkaisimme yhdessä? - Kyllä. Yhdessä.
Myötä-ja vastamäissä.
Iankaikkisuuteen saakka.
- Mitä jos en tulekaan? - No...
Joudun lähtemään silloin yksin.
Tai ehkäpä sieppaan sinut mukaan.
Kunhan olemme merellä, joudut hyväksymään kohtalosi
ja opit rakastamaan semgalli- seikkailijaasi entistäkin enemmän.
Menemme sitten naimisiin jossain kaukaisessa maassa.
Tulkitsen, että tuo tarkoittaa "ehkä".
Kannattaa panna juoksuksi!
Juokse!
Rauhassa, veljeni. Ole rauhassa.
Hiljaa! Varjele.
Hienoa. Olet maksanut minulle kaksi miestä.
- Kaksiko? - Nimenomaan kaksi!
Minä lyön vetoa voittajajoukkueen puolesta.
Missä viivyit? Ottelu alkaa kohta.
Rauhoitu. Tämä hoituu. Voin haistaa voiton.
Ja Lauga tulee mukaamme.
Mitä? Ei, ei! Et voi vain ilmoittaa, että otat tyttösi mukaasi.
- Miksen voi? Ota sinäkin Gilla. - Minulla on muuta mielessä.
- Se oli onnea antamaan. - Kiitos, Gilla. Hei, Sigi.
Näyttäkää niille!
Riviin!
Pankaa turpaan!
Ruhjotaanpa luita!
Paras joukkue voittakoon!
Ota vastaan!
Sakens! Jätti! Taklaa jalkoihin!
Anna mennä!
Kyllä!
Puhtaat otteet!
Miestä kiinni!
Pitäkää linja!
Pitäkää!
Nyt! Kyy!
Kuningas Viesturs, haluaisimme vaihtaa nämä laivaan.
- Mihin te laivaa tarvitsette? - Maailman näkemiseen.
- Maailma on täällä. - Haluamme matkustaa ja seikkailla.
- Milloin lähtisitte matkaan? - Mitä pikimmiten...
...kun pystymme yhä laskemaan Väinäjoen kosket.
Sitten jatkamme Dneprille ja Mustan- meren kautta Konstantinopoliin.
Tiedä häntä, mihin sitten sieltä. Ehkäpä Roomaan.
Onnea matkaan, Namejs.
SAARENMAA
Minun täytyy tietää: oliko sinulla tekemistä isäni kuoleman kanssa?
- Montako kertaa se pitää sanoa? - No sano uudestaan!
Ei, minulla ei ollut mitään tekemistä isäsi kuoleman kanssa!
Kaikki on muuttunut saavuttuasi Roomasta.
Ei, Max! Et voi lyödä minua!
Minä olen nyt Saarenmaan valtias!
Ryhdistäydy, senkin pikku paska! Isäsi kuoli, koska se oli Jumalan tahto.
Tiedän, että suret, mutta älä käänny meitä vastaan, jotka yritämme auttaa.
Minä vain... En tiedä, olenko valmis siihen, mitä pyydät minulta.
- Uskotko kaikkivaltiaaseen Jumalaan? - Uskon!
- Haluan kuulla, että sanot sen. - Uskon kaikkivaltiaaseen Jumalaan!
Muulla ei sitten olekaan väliä.
Tämä on kohtalosi, poikanen, kristittynä.
Kaihan sinä olet kristitty?
Oikein hyvä. Meidän pitää järjestää hautajaiset.
Viesturs, Zemgalen kuningas, matkaa tänne hyvästelemään ystävänsä Orun
ja juomaan hänen hautajaissarvestaan, eikö vaan?
- Pitääkö paikkansa? - Pitää.
Kippis.
Hei, pöllö.
En minä ole pöllö. Olen orava.
Miksi silmäsi sitten ovat kuin lautaset?
Koska olen paskalla.
Ei ole lapsellisten vitsien aika.
Ehkä ei.
Mutta hyvä nähdä sinua silti.
Otan osaa.
- Milloin palasit Roomasta? - Jokin aika sitten.
Viivyin liian pitkään.
Mitä tarkoitat?
Ja nyt, ikivanhojen balttilaisten tapojen mukaisesti,
Orun poikana ja perijänä pyydän teitä kunnioittamaan
rakkaan poismenneen hallitsijamme nousua taivaaseen.
Rakkaat Saarenmaan veljeni ja siskoni.
Rukoilkaamme.
Kuningas Viesturs. Orun poismeno oli tragedia.
- Tunsitte hänet uskoakseni hyvin. - Hän oli ystävä.
- Näimme toisiamme enemmän ennen... - Ristiritarien tuloa Saarenmaalle.
Älkää käsittäkö väärin. Olen rauhan mies.
Tarjoan vain surunvalittelujani ja ystävyyttäni.
Tämä lienee poikanne.
Rigvars.
Taidat olla vahva poika.
Sukunäön huomaa. Se on silmiinpistävä.
Hänestä tulee varmasti hyvä hallitsija, joka kantaa sormusta ylpeydellä.
Herran siunausta teille molemmille.
- Isä, kuka mies tuo oli? - Kristitty persläpi.
Saastaiset pakanat.
- Ehkä heidät myrkytettiin. - Söimme ja joimme kaikki samaa.
Väitätkö sitten, että tämä on jumalten tekosia?
Mitä tapahtuu, jos sairaus vie heidät molemmat,
eikä Viesturs ole sanonut, kuka perii sormuksen?
Tiedät tasan tarkkaan, mitä tapahtuu!
Neuvosto kokoontuu ja valitsee seuraajan. Ehkä yhden meistä.
Totta, mutta tosiasia on, että useimmat äänestävät Ulupsia.
Mahdollisesti, mutta hän tarvitsee silti äänemme.
- Ja sinä voisit yhä saada ne. - Miten muka?
Jos lupaat, että ensi tekonasi kuninkaana
hankkiudut eroon Viestursin pikku ystävästä Valdisista.
Tiedät, että se punapartainen rotta kerjää sitä.
- Voisin olla neuvonantajasi. - Mitä? Sinäkö?
- Meidän molempien puolesta. - Voisin minäkin olla, senkin kieroilija!
- Mitä sanoit? - Paskiainen!
- Sano päin naamaani! - Lopettakaa!
Rauhoittukaa!
- Mutta hän... - Turpa kiinni!
Viesturs voi yhä nimetä seuraajansa hallitsijan oikeudella.
- Tiedätte sen. - Mitä tarkoitat?
Isästäsi näyttää tulevan pian kuningas.
Jolloin sinusta tulee prinssi Arko. Eikö kuulostakin hyvältä?
- Mikä hänessä on vikana? - Ei mikään. Siinä ongelma onkin.
Hän on suloinen kuin mikä ja aina pahat mielessä.
Tunnen hänet liian hyvin. Hän haluaa lähteä ilman minua.
Mitä päässäsi liikkuu? Emme voi ottaa naisiamme mukaan.
- Miksemme? Oletko puhunut Gillalle? - En! Oletko menettänyt järkesi?
Ajattele kaikkia naisia kaikissa maailman satamissa. Kuumia kuin tuli.
Jos Gilla kuulisi naishaaveistasi, saisit tuta tulta ja tappuraa.
Et naura enää, kun näet, mistä jäät paitsi.
Heität hukkaan ainutkertaisen tilaisuuden.
Ehkä voisit yhä suostutella heidät jäämään maihin.
Ei ole ketään muita. Sen on oltava hän.
Olette oikeassa. Hän on sukuanne. Kukaan ei voi kiistää sitä.
Emme tiedä, kuka teki tämän meille.
Se saattoi olla kuka tahansa heimopäälliköistä.
Täsmälleen. Siksi onkin välttämätöntä valita joku heihin kuulumaton.
Joku, jota kukaan ei osaisi edes odottaa.
Tämä on kauhean vaikeaa.
En halua vaarantaa hänenkin henkeään.
Tiedän, mutta niin meidän on tehtävä.
- Hän on kova. Hän pärjää kyllä. - Sinä autat häntä...
- ...niin kuin autoit minuakin. - Kyllä, kuninkaani.
Te kaksi! Meidän pitää lähteä, ennen kuin tuuli tyyntyy.
- Gilla, ole kiltti... - Odota nyt ja kuuntele.
- Gilla, rakkaani... - En ole enää sinun rakkaasi.
- En tiennyt, että minun piti kysyä. - Lakkaa valehtelemasta!
Ole kiltti, minä pyydän! Nouse laivaan!
Namejs, sinun on tultava mukaani. Nyt heti.
- Mistä on kyse? - Näet kohta.
Ei. Tule yksin.
Mene vaan.
Hei, pikkumies.
Namejs...
Namejs, minä en pelkää matkata auringon taakse.
Olet oikein urhea.
Namejs...
Niin, kuningas Viesturs?
Ota se.
Otan syvästi osaa.
Tässä.
Hän valitsi sinut. Sormus on sinun.
Minunko?
Ei, minä... En voi ottaa sitä. Ottakaa se, pyydän.
Me emme pyydä. Sinun täytyy.
Miksi minä? Minä en ole Viesturs.
Sinun ei tarvitse olla Viesturs.
Hän valitsi sinut sellaisena kuin olet.
Sormus kuuluu sinulle.
Ja minä rukoilen, että kuninkaanani
lupaat minulle yhden asian.
Etsit sen, kuka teki tämän, ja kostat perheeni puolesta.
Tämä ei näytä hyvältä.
- Valdis? - Jäikö hän eloon?
Saatte kuulla pian.
Ei tosiaankaan hyvältä.
Zemgalen kansa.
Minulla on murheellisia uutisia.
Valtiaanne kuningas Viesturs ja hänen perillisensä prinssi Rigvars...
...ovat lähteneet matkalle henkien maahan auringon taakse.
Ennen kuolemaansa hän nimesi uuden perillisensä:
Hänet, joka saa sormuksen.
Kohtalomme on puhunut.
Kumartukaa uuden valtiaanne edessä!
Pane sormus sormeen.
Näytä heille, että kaikki näkevät.
Kuningas Namejs.
Kuningas Namejs!
Ei nyt, kuningas Namejs.
Kaikki semgallit tietävät tästä pyhästä paikasta,
mutta vain harvat ja valitut tuntevat tien sille.
Paina mieleesi tämä salainen polku sitä varten, kun palaat ilman meitä.
Vaaranalaisina aikoina...
...Viesturs ja kaikki Zemgalen aiemmat hallitsijat...
...tulivat tänne puhumaan jumalille.
En ikinä uskonut, että näkisin tämän paikan omin silmin.
Esi-isiemme henget asuvat täällä.
Henget suojelevat muinaista viisautta
ja Zemgalen hopeaa.
Tämä kaikki on nyt sinun käsissäsi.
En ole varma.
- Mitä minun kuuluu tehdä? - Hoitele sormuksen tavoittelijat.
- Daugulis, Birre ja Ulups poikineenko? - Heimopäälliköt, aivan.
Mitä tarkoitat hoitelemisella?
No mitä luulisit?
Ihmiset haluavat vahvan kuninkaan, joka toimii sumeilematta
taatakseen heidän turvallisuutensa. Niin Viesturskin teki.
Ihanko oikeasti? Viesturs?
Usko pois, et halua tietää, mihin hän kykeni tarvittaessa.
Nyt se on sinun kohtalosi.
Sormus on sinulla.
Kuka perkele on Namejs?!
- Viestursin kuolleen siskon poika. - Vai niinkö muka?
- Eikä hän ole edes heimopäällikkö. - Ei. Pelkkä orpo.
- Ja sormus on nyt hänellä. - Uskoisin niin.
Saatana!
Loin täydellisen valtatyhjiön, ihannehetken vallan anastamiseen.
Mutta ei! Typerä Viesturs meni ja antoi sormuksen...
...täysin satunnaiselle tyypille.
No...
Eipä tässä sitten muuta.
Menemme hänen hautajaisiinsa, niin kuin hän kävi isäsi hautajaisissa.
Aivan, menemme hautajaisvieraiksi.
Ei, minä en mene. He takuulla epäilevät minua.
Tunnet pakanoiden tavat.
Ei kukaan uskaltaisi tappaa vierasta hautajaisten aikana.
Hyvä. Tämä on pelkkä pieni takaisku.
Saan sen riivatun sormuksen vielä sormeeni.
Niin muuten saan. Uskokaa vittu vaan.
- Kuningatar Rama, teidän pitää jäädä. - Minä seuraan heitä.
Älkää. Teidän ei tarvitse.
Miten voisin jäädä, kun henkeni ja kaikki rakastamani
lähtee matkaan auringon taakse?
Sinuna minä vaatisin oikeuteni.
Kuningas Namejs.
Älkää kehdatko. Ylös siitä. Tämä on jo valmiiksi kummallista.
Näytähän sitä minulle.
Namejs! Sinun kädessäsi tuo sormus ei merkitse mitään!
Viesturs oli päästään sekaisin, kun antoi sen sinulle.
Nyt ei ole oikea hetki, Arko.
Minun isästäni oli määrä tulla kuningas.
Jos hänessä ei ole miestä ottamaan sitä sinulta, minä otan.
Sulje suusi ja istu alas, Arko. Nolaat itsesi.
Ei kiinnosta paskan vertaa!
- Tätäkö sinä haluat, Arko? - Anna tulla.
Älä tee tätä.
Älä puhu minulle. Olet pelkkä omahyväinen palvelija.
- Tämä voidaan ratkoa toisin. - Ei. Ratkaistaan tämä tässä ja nyt.
Hyvä on sitten. Pitäkää väli.
Kaksintaistelu.
Anna jo olla, Arko.
Tästä tuli juuri kertaluokkaa kiinnostavampaa.
Jätit kultaisen tilaisuuden käyttämättä. Toivotaan, ettei se kostaudu.
Viedään hänet valoon.
Hän kelpaa.
Vapauta hänet, Max.
Hyvä idea, Pihto. Vapautetaan hänet.
- Mitä sinä teit? - Vapautin hänet.
Ei... Olet mielipuoli!
Anna hänen mennä.
Murha! Kylmäverinen murha!
Ei!
Pyhiä sääntöjä on rikottu.
Köydet irti! Vauhtia!
Laiva vesille! Perkele!
Nopeammin! Jos Namejs näkee meidät...
Vauhtia nyt!
Se on Pihton tikari.
Kahvassa on Saarenmaan valtiaan vaakuna.
Hän on jo lähtenyt laivallaan.
Olin pitemmän aikaa Pihton isän Orun vieraana.
Opin tuntemaan Pihton ja sain selville huolestuttavia asioita.
Millä tavalla huolestuttavia?
En ala arvuutella motiiveja, mutta kerta Pihto on valinnut tämän tien,
on selvää, että hän juoni niin oman isänsä kuoleman
kuin kuninkaanne Viestursin ja prinssi Rigvarsin kuolemankin.
Nyt hän riisti hengen viattomalta naiselta.
Hän on järjiltään ja hänet pitää pysäyttää.
On aika kostaa.
Kostaa...
Kostetaan.
Kostetaan!
- Kostetaan! - Kuninkaanne on kuullut!
Hän johtaa Zemgalen soturit kostoretkelle.
Syyllisen on saatava rangaistuksensa.
Kostetaan!
Otan osaa Gillan puolesta,
mutta tietyssä mielessä hänen kuolemansa oli onni onnettomuudessa.
Mikään ei lujita hallitsijan valtaa niin kuin loistava sotavoitto.
Siitä ei tule helppoa, mutta minä uskon sinuun.
Purjehdit Saarenmaalle ja palaat voitokkaana.
Sitten voimme hallita Zemgalea yhdessä.
Olkoot jumalat ja Viestursin henki kanssasi.
Minähän en hänen laivaansa nouse.
En salli heimoamme syytettävän pelkuruudesta.
- Sinä menet ja pulinat pois. - Älä unohda...
...että jos Namejsille sattuu jotain, isästäsi voi tulla kuningas.
- Ei kiinnosta. - Turpa kiinni!
Ole mies. Tee se perheesi tähden.
Asetan kunnioitukseni merkkinä omat sotilaani käyttöönne.
Ymmärsinkö nyt oikein? Olet paavin lähettiläs
ja kannatat sitä, että pakana syrjäyttää kristityn hallitsijan?
Tälle pahuudelle on pantava loppu.
Liikettä niveliin, kaikki!
Matkaan!
Mene nyt. Laivaan siitä!
- Haluan mukaasi. - Ei käy.
Jokin on vialla. Minä tunnen sen. Olen huolissani sinusta.
Älä pelkää. Palaan pian. Minä lupaan.
En halua jäädä odottamaan yksikseni.
Siinä. Hallitset nyt Zemgalea ja sen kansaa.
- Et voi antaa sormusta minulle. - Voinpas. Minähän olen kuningas.
Liikettä! Matkaan!
Toisen meistä tulisi koukata selustaan.
Minun kannattaisi marssia miehineni pääportille.
Se on vahvasti vartioitu, mutta me toimimme harhautuksena.
Tunnet paikan meitä paremmin. Me koukkaamme takakautta.
Mennään.
Miksi Pihto jätti tikarinsa ruumiiseen? Luuliko hän, ettemme kostaisi?
Hän joutui paniikkiin. Unohti ottaa sen paetessaan.
Lakkaa vaivaamasta päätäsi. Muista, mitä Max sanoi.
Se minua vaivaakin. Juuri Max löysi Gillan ruumiin.
Max kertoi meille Pihtosta ja kannusti meitä kostamaan.
Tässä on jotain mätää.
Emme voi kääntyä nyt. Gillan tähden, ja Viestursin, ja Rigvarsin!
Hyvä on.
Takaisin!
Kilpimuuri!
Pitäkää!
Muuri auki!
Kyy!
Voi paska!
Se oli aloittelijan virhe.
Annoit vihasi sumentaa arvostelukykysi.
Anna sormus minulle.
Anna se tänne.
Herra.
Ei mitään.
Uskomatonta.
Annoit sen sille huorallesi, kuin se olisi arvoton rihkamakoru.
En tarvitse sormusta tuhotakseni sinut.
Pakanasika! Antakaa minä tapan hänet!
Ei, hän haluaa juuri sitä. Hän haluaa kuolla sankarina.
Mutta, Namejs, minä lähetänkin sinut Roomaan.
Siellä pidetään kummajaisista.
Voin jo nähdä mainokset: viimeinen pakanakuningas!
Pääset varmaan parrakkaan naisen viereen.
Sillä välin kaikki rakkaan Zemgalesi asukkaat
saavat tietää, ettet koskaan ollut Kuninkaiden sormuksen arvoinen.
Kylläpäs sinä iloitset toisen epäonnesta. Ei kovin kristillistä.
- Mitä teen heidän kanssaan? - Tapa heidät ja syötä heidät sioille.
Pihto, mitä hulluutta tämä on? Nämä miehet ovat liittolaisiamme.
- Entisiä liittolaisiamme. - Mutta sinun isäsi...
Vähät isästäni! Minä olen nyt päällikkö!
Tule takaisin! Tule takaisin, tai minä...
Tai mitä? Tapatko minutkin?
Tapan.
Näytä tänne.
Anna se minulle.
"Hei, pöllö."
"En minä ole pöllö. Olen orava."
"Miksi silmäsi sitten ovat kuin lautaset?"
"Koska olen paskalla."
Tulen mukaasi, Namejs.
Kunhan olemme silpaisseet pään sen elukan Maxin harteilta,
palaan Saarenmaalle ja teen saman hänen ristiritareilleen.
Hyvä kuulla.
Minä en ole orja. En souda tähän malliin.
Maxilla on pitkä etumatka. Emme ikinä tavoita häntä.
Mikä jumaltenhylkäämä yritys. Tämä on sinun vikasi!
- Lakkaa ruikuttamasta ja souda. - Miksi? Namejsista ei ole kuninkaaksi.
Hän ei osaa johtaa. Ehdotan, että heitetään hänet yli laidan.
Heitän sinut yli laidan!
Lopettakaa! Käykää istumaan ja kuunnelkaa!
Maxilla voi olla etumatkaa, mutta tiedän, miten kuromme sen kiinni.
Oi ihanuutta. Suurella johtajallamme on uusi suunnitelma.
Mikset kertoisi sitä kaikille?
Voimme kantaa laivan dyynin yli joelle.
Se on ainoa mahdollisuutemme.
Namejs? Hän on matkalla Roomaan.
- En usko! - Usko mitä haluat, Valdis.
Muutos tulee Zemgaleen, piditpä siitä tai et.
Voit joko olla osa muutosta tai jäädä sen jalkoihin.
Minulla ei ole mitään sinua vastaan. Itse asiassa näen sinut liittolaisena.
Joten mitä jos tehdään näin? Annan sinun palata kansasi tykö,
ja saatte keskustella, luovutatteko sormuksen vai otanko sen pakolla.
Miltä se kuulostaisi?
Kaikki koolle!
- Mitä tapahtuu? - Vauhtia!
Zabis!
Juokse viemään sana Ulupsille. Hälyttäköön hän toiset heimopäälliköt.
Namejs on poissa.
Etkö tajua?
- Hän ei tule takaisin. - Namejs ei koskaan pettäisi meitä.
Yhdentekevää! Hän ei ole täällä.
Meidän on ratkaistava tämä omin voimin.
Vastaa nyt: onko sormus sinulla?
Onko sormus sinulla?
Nyt ei ole leikkien aika.
- Onko sormus sinulla? - Kyllä on.
Mutta annan sen vain yhdelle ihmiselle maailmassa: Namejsille.
Ei odoteta enempää.
Eteenpäin!
Varo!
Haluatko hukuttaa joka iikan?
Joki virtaa yllämme. Jos käännät vivusta, kuolemme kaikki.
Lauga!
Mikä helvetissä meni pieleen?
Siitäkö sinä haluat puhua nyt?
Nyt meidän pitää neuvotella Maxin kanssa.
Neuvotella? Minä tapan hänet!
- Kaikki aseisiin! - Odottakaa!
- Meidän pitää olla järkeviä. - Järkeviä?
Olimmeko järkeviä, kun annoimme Maxin huijata meitä?
Tämä on meidän maamme! Meidän on taisteltava sen anastajia vastaan!
Kuulitte kuninkaanne sanat!
Aseisiin, joka iikka!
Mitä?
Max!
Ellemme pysty kukistamaan
edes Zemgalen pakanallisia villejä, ei hyvältä näytä.
Meidät on nähtävä vahvoina.
Anna minulle lisää sotilaita, niin vien sen loppuun.
Tuotit pettymyksen. En voi antaa uutta tilaisuutta.
Tiedän, että olet poikani,
mutta en saa näyttää suosivan ketään.
Siinähän se.
Kuuntele.
- Julistat ristiretken Zemgalea vastaan. - Ristiretkenkö?
Haluan oikeasti auttaa sinua,
mutta meillä ei nyt ole yhtään hyviä sotilaita.
- He ovat sotimassa muilla ristiretkillä. - En tarvitse hyviä sotilaita.
Tarvitsen armottomia murhamiehiä.
Ja tiedän tarkalleen, mistä heitä löytää.
Meissä kaikissa asuvien jumalten nimeen...
...ja minun veressäni virtaavan elämän kautta...
...minä valitsen sinut, Lauga.
Ottaakseni sinut omakseni ja tullakseni sinun omaksesi...
...ja rakastaakseni sinua kaikesta sydämestäni
iankaikkisuuteen saakka.
Meissä kaikissa asuvien jumalten nimeen...
...ja minun veressäni virtaavan elämän kautta...
...minä valitsen sinut, Namejs,
Zemgalen kuningas.
Ottaakseni sinut omakseni
ja tullakseni sinun omaksesi ja rakas- taakseni sinua kaikesta sydämestäni
iankaikkisuuteen saakka.
Kiitos, kuningattareni.
- En koskaan epäillyt sinua. - Oletko varma?
Ehkä hetkisen verran, mutta en sen jälkeen.
Hei.
Vetäkää! Nostakaa!
Katso nyt häntä. Hän ei saa tuosta tarpeekseen.
Alan väsyä hänen touhuihinsa.
Hän uskoo yhä, että haluamme käännyttää nämä pakanahoukat.
Luuletko kaikkien muiden heimopäällikköjen tulevan?
He tulevat, kun tietävät Traidenisin tulevan.
Mikä Traidenisissa oikein on?
Kukaan ei halua hänestä vihollista. Sinunkin kannattaa välttää sitä.
Olemme onneksemme hyvää pataa hänen kanssaan.
Eli jos vakuutamme Traidenisin, saamme muutkin puolellemme.
Järkesi leikkaa.
Mutta Traidenis ei piittaa kenestäkään.
Hän tekee omiaan ja siinä kaikki.
Miksi viitta?
Haisunäädän nappaamiseksi on verhouduttava sen hajuun.
Joten, mitä aiot sanoa?
Onko ideoita?
Ihmiset kautta Euroopan kumartavat Roomaa.
He ovat vankeja omissa kodeissaan.
He maksavat veroa omilla maillaan elämisestä.
Meidän on liityttävä yhteen ja taisteltava.
- Mitä mieltä olet? - Tuota...
Luulen, että he käskevät sinua suksimaan suolle.
Liityttävä yhteen? Kenen johdolla?
Eikö Zemgale riitä sinulle, Namejs?
Haluatko hallita nyt meitä kaikkia?
Max palaa ristiritareineen.
Ja uskokaa pois, heitä tulee silloin enemmän. Meidän on oltava valmiina.
Namejs, käymme kauppaa kristittyjen kanssa ympäri Eurooppaa.
Pelkkinä kauppakumppaneina heistä ei ole haittaa.
Päinvastoin. Miten risti voi olla pahasta, jos se on tehty kullasta?
Ja kerta löimme heidät kertaalleen, heidät on helpompi pitää kurissa.
Ihailen päättäväisyyttäsi ja yleviä ihanteitasi, mutta...
Et saa heimopäällikköjä luopumaan kaupasta kristittyjen kanssa.
Toisinaan on katsottava suurempaa kokonaisuutta.
Näen kokonaisuuden liiankin hyvin.
Te ajattelette kauppaa.
Mutta Max ei ole kauppamies.
Hän on vallanhimoinen paskiainen, joka haluaa orjuuttaa meidät.
Meidän pitää kukistaa hänet, ja pystymme siihen vain yhdessä.
Kuuntele, poika.
Kun kuulin Viestursin antaneen sormuksensa jollekin jolpille...
...kunniakkaan heimopäällikön sijasta, olin huolissani.
Nyt minä olen tavannut sinut.
Ja minä näen...
...miten viisas rakas ystäväni oli.
Te säälittävät, lyhytnäköiset, omahyväiset nyhveröt
ajattelette vain omaa etuanne.
Minua hävettää kuulua tähän tärkeilevään hölmöläisporukkaan.
Namejs.
Kun tarvitset minua... lähetä sana.
Nyt!
Max oli oikeassa. Olet paljon kovempi kuin isäsi.
- Emme saa antaa heimojen yhdistyä. - Mitä seuraavaksi?
Kerromme kaikille, että Traidenisin miehet tappoivat nämä ihmiset.
Puheet liittoutumisesta loppuvat siihen.
- Kukaan ei saa päästä perille tästä. - Ei kukaan pääsekään.
Kukaan ei tule syyttämään sinua. He ovat kaikki kuolleet.
Älä huoli. Tämä on vasta alkua.
Mikä hitto teitä vaivaa? Olette kuin aaveen nähneitä.
- Murhaaja! - Miksi, Arko?
Mitä pirua sinä horiset?
Lopeta! Ei!
Arko, ei!
Ei!
Arko rikkoi lakejamme.
Olkoon poikani kirottu.
Kuningas Namejs.
Minun ja perheeni henki on käsissänne.
Pidä miekkasi, Ulups.
Tarvitset sitä vielä.
Lauman vahvuus on sudessa.
Ja suden vahvuus on laumassa.
Toisten heimopäällikköjen on tajuttava meitä kaikkia uhkaava vaara.
He ymmärtävät vaaran varsin hyvin.
He vain haluavat jonkun toisen taistelevan, kun he käyvät kauppaa.
Susi vuoren laella tekee vuoresta vähän korkeamman.
Susi kuolee lauman mukana.
- Luotatko laumaasi? - Tarkoitatko Ulupsia?
Surmasit hänen poikansa. Hän on nyt kaksin verroin vaarallisempi.
Pidin vain yllä heimomme lakeja.
Jos tekee itsestään lampaan, sudet tulevat ja syövät.
- Mikä on, Ulups? - Ristiritarit ovat tulleet.
Heitä on aiempaa enemmän ja he ovat taisteluvalmiina.
- Täytyy lähettää sana Traidenisille. - He eivät ehdi.
Miehemme ovat valmiina. Meidän on hyökättävä nyt.
Meidän?
Namejs, myönnän, että välillämme on ollut pahaa verta.
Mutta sinä olit oikeassa. Jos pidämme yhtä, murskaamme heidät.
Hän puhuu asiaa.
Meidän on tehtävä kaikkemme pitääksemme valloittajat loitolla.
Emme voi muutakaan.
Olet rehellinen ja rohkea mies.
Erimielisyytemme on unohdettu.
Käydään valmiiksi taisteluun.
Onko sopimuksemme yhä voimassa?
Tottahan toki. Te saatte joen takaiset maat.
Sinä, Birre, saat ottaa Saarenmaan.
- Entä Zemgale? - Zemgale kuuluu minulle.
Petturi!
Minä en pettänyt sinua!
Sinun täytyy luottaa minuun. Minulla olisi syytä vihata sinua,
mutta tuo tuolla on meitä molempia tärkeämpi asia!
Sinun täytyy uskoa minua, Namejs.
Niin pitkään kuin minussa henki pihisee, estän tuota paskiaista
viemästä hiekanjyvääkään Zemgalesta!
Riviin!
Mitäs tuosta sanotte? Pakanat kukistavat toisensa.
Kävipä se helposti. He näyttävät niin vahvoilta ja ylpeiltä.
Mutta ylpeys on sukua kateudelle ja kateus ahneudelle.
Kun panee syötiksi tarpeeksi rahaa, joku tarttuu ja myy.
Vaikka myytävä asia ei kuulukaan hänelle.
Tappakaa loput.
Ulups!
Pelastakaa itsenne! Menkää!
Petturit kuolevat!
Perääntykää! Pakoon!
Nouse ylös! Jaloillesi!
- Nouse! - Jätä minut!
Pelasta Zemgale!
Anna anteeksi.
Ne tulevat!
Sigi, meidän on vietävä naiset ja lapset turvaan.
- Tunnelin kauttako? - Kyllä. Yritämme hidastaa heitä.
Kaikki juoksujalkaa tunneliin!
Savustetaan heidät ulos.
- Vauhtia, äiti. - Mihin me mennään?
Tulkaa! Nopeasti!
Sytyttäkää!
Tähdätkää!
Äiti, odota!
Irti!
Sytyttäkää!
Tähdätkää!
Irti!
Lopettakaa! Minä anelen, lopettakaa!
Peskää itsenne synnistä ja kääntykää oikeamielisyyteen.
Rakastakaa lähimmäistänne kuin itseänne ja luopukaa väkivallasta!
Älkää hairahtuko rauhan polulta!
Me olemme kaikki Jumalan lapsia!
- Äiti! - Alas tunneliin!
Vaientakaa hänet.
Tähdätkää!
Irti!
Vetäytykää tunneliin!
Nouse ylös!
Jaksaa kyllä.
- Liikettä! - Vauhtia!
Saatana!
Painu vittuun!
- Namejs, emme voi tehdä näin. - Tiedän, mutta nyt on pakko.
- Tämä on pyhä paikka. - Tarvitsemme piilopaikan.
Hallitsija tulee tänne sisäpiireineen puhumaan jumalille.
Voimme puhua jumalille yhdessä.
Olisi pitänyt pyytää Gilla mukaan.
Pyydän hänet tänä iltana.
Hymyile, ystäväni.
Surullinen naamasi karmii minua.
Olkoon niin. Suostun ehtoihisi.
Lähetän sanansaattajan mukaasi.
Ja muuten...
Kiitos.
Fulke.
Haluaisin sinun menevän sanansaattajaksi.
Teitä luonnollisesti varjostetaan koko matkan.
- Olitko tosissasi? - Minkä suhteen?
Että annat semgallien palata kotiin vastineeksi sormuksesta?
No en tietenkään. Otamme sormuksen, kun he antautuvat,
ja sitten tapamme heidät kaikki.
Älä pelkää.
Halusin ottaa sinut mukaani, että voisin näyttää sinulle maailmaa.
Sen sijaan toinkin sinut tänne.
Menen sinne minne sinäkin. Pysyn rinnallasi, mihin tiesi johtaakin.
Namejs!
Mitä nyt?
Tuolla rannassa on Maxin sanansaattaja.
Miten? Onko hänen mukanaan sotilaita?
Näyttää olevan yksinään.
Sido hänen silmänsä ja tuo hänet luokseni.
Namejs, tuon viestiä.
Se ei minua kiinnosta. Minä haluan tietää...
...kuka meidät petti.
Max sanoo, että jos annat sormuksen hänelle ja tunnustat hänen valtansa,
saatte palata rauhassa kotiin.
Teillä on huomisaamuun asti aikaa päättää.
Odotamme teitä suon reunassa olevan mäen juurella.
Viekää hänet silmistäni.
- Meidän on pidettävä kokous. - Ihanko totta?
Emme voi luottaa Maxiin. Katso, mitä ristiritarit ovat tehneet naapurimaille.
He pyrkivät rikastumaan verottamalla meitä.
Ehkä jos suostumme siihen, he jättävät meidät rauhaan.
Silloin lapsemme eivät näänny tai palellu kuoliaaksi.
Minä en kumarra sitä paskiaista.
Emme ole koskaan antaneet periksi, emmekä anna nytkään!
- Saisimme sentään pitää henkemme. - Et ole tosissasi.
He teurastavat meidät heti kun saavat sormuksen.
Eivätkä. Voisimme olla hyvin arvokkaita heille.
Minä sanon, että otetaan riski ja annetaan sormus Maxille.
Meidän pitää luottaa häneen. Emme voi muutakaan.
Hän on oikeassa, Namejs. Olemme kaikki samaa mieltä.
Ole hyvä sitten. Siinä on.
Ota se.
Saat sitten kertoa lapsillesi, että heidän isänsä myi heidän vapautensa.
Emme voi taistella heitä vastaan. Kuolisimme kaikki.
No ottakaa se sitten.
Ottakaa sormus. Olkaa hyvä vaan.
Antakaa se Maxille.
Onko ottajia?
Eikö ketään?
Ellet sinä pysty siihen...
...anna minä teen sen puolestasi, Namejs.
Sinäkö se olit?
- Olen aina tukenut sinua. - Sinäkö meidät petit?
- Miksi? - Yritän vain pelastaa kansamme.
Et pelasta kansaasi tarjoamalla sitä orjuuteen.
Minun kohtalonani on palvella. Palvelen vain vahvinta.
Se ei ole enää sinä. Max hallitsee pian näitä maita.
Et haluaisi kuulla sitä, mutta se on totuus.
Eli joko kuolemme taistelussa tai elämme ristiritarien alamaisina?
Minä sanon, että on parempi kuolla jaloillaan kuin elää polvillaan.
Hei haloo! Herätys!
Olet väärällä tiellä.
Olen jo valintani tehnyt.
Koska pidän sormusta, odotatte minun kertovan, mitä teidän pitää tehdä.
Mutten aio tehdä niin. En enää.
Kaikkien on valittava oma tiensä.
Voitte mennä Valdisin mukaan tai jäädä rinnalleni ja taistella.
Heitä on liian paljon ja meitä liian vähän.
Kukaan ei näe susilaumaa sumussa.
Tämä suo on meille koti, mutta heille se on ansa.
Hyökkäämme aamunkoitteessa.
Tiedän, että tämä oli varmasti vaikea päätös,
mutta voit olla täysin varma siitä, että toimit oikein.
Namejs.
Onpa mukava nähdä sinut taas. Sormus tänne.
- Et saa sormusta. - Namejs, ole järkevä.
Anna se hänelle. Et voi voittaa.
- Pelkäänpä, että hän oikeassa. - Sehän nähdään.
Varokaa!
Rynnäkköön!
Löysin sormuksen!
Minä löysin sormuksen!
Sain sormuksen!
Sormus on minulla!
Löysin sormuksen!
Houkka! Kohtalo antoi sinulle vallan, ja sinä jaoit sen kaikille.
Tämä on sinun ja sormuksesi loppu.
Ei, vaan sinun loppusi.
Meille tämä on uusi alku.
Teidän ylhäisyytenne, Maximilian on kuollut.
"Niin on Jumala maailmaa rakastanut, että antoi ainokaisen poikansa."
Mitä tapahtuu nyt Zemgalen suhteen?
Lähetämme jonkun toisen.
Ristiritareilta kesti toiset sata vuotta valloittaa Zemgale,
mutta sen henkeä he eivät kyenneet murtamaan.
Sillä Namejs opetti kansalleen, että voima ja johtajuus tulevat sisimmästä
ja että jokaisen on otettava vastuu omasta elämästään.
Namejsin sormus edustaa nykyäänkin rehellisyyttä, rohkeutta ja vapautta.
Suomennos: Matti Virtanen