Легендата за десетте пръстена се предава от хилядолетия.
С всяко поколение историята се разраства.
Но в центъра й винаги е един мъж.
Според някои намерил пръстените в кратер, според други ги плячкосал от гробница.
Те го дарили с божествени сили
и вечен живот.
Можел да ги използва за добро.
Но той искал единствено...
власт.
Нарекъл армията си Десетте пръстена.
През вековете те се разпрострели до всяко кътче по света.
Те се прокрадвали в сенките...
Сваляли правителства...
И променяли хода на историята.
Той преследвал парите и властта от хиляда години.
Но продължавал да ламти за още.
Чувал ли си легендата за Та Ло?
Скрито село с митични създания и древна магия.
Хората там практикуват бойното изкуство на боговете.
Искам да го открия.
Разбира се. Ще изпратя съгледвач да огледа района
и да ни осигури още информация.
Искам да тръгнем веднага.
Гората...
Тя се движи.
На Земята не му останало нищо за завладяване.
Тогава той дошъл за моя дом.
Къде е входът за Та Ло?
Не си желан в нашето село.
Нямаш представа с кого говориш.
Не ме интересува кой си.
Върви си и няма да пострадаш.
Това ли е всичко?
Това беше първата ми среща с баща ти.
Беше последният, в когото бих се влюбила.
Но любовта имаше други планове.
Шан-Чи,
ще научиш още много от легендата за пръстените,
но първо трябва да пораснеш.
Щом татко е бил толкова силен, как така си го победила?
В моя край сме закриляни от магията на Великата пазителка.
Щом носиш сърцето на нашия дракон,
си способен на изумителни неща.
Ти умееш ли ги още?
Оставих тези сили в Та Ло заедно с нашия дракон,
но в замяна получих нещо много по-хубаво.
Това е за теб.
Почувстваш ли се изгубен,
ще ти помогне да намериш пътя към дома.
Ще го запомниш ли?
В НАШИ ДНИ
Добре.
САН ФРАНЦИСКО, КАЛИФОРНИЯ МАКАО, КИТАЙ
Добре дошли във "Феърмонт"...
Аз ще карам.
Не... Кейти.
Върни се.
Дай ми ключовете.
Отвори, моля те.
Боже мой.
Излизай.
Ти влез! - Ако стане нещо, ще сме безработни
и длъжници до живот.
Стига, нищо няма да й стане. Аз съм азиатският Джеф Гордън.
Не съм го чувал.
Най-великият пилот на НАСКАР?
Моля те, излез от колата.
Шон,
приятели сме от десет години.
Знаеш, че не съм глупачка.
Моля те, качи се. Ще карам бавно.
Кейти, внимавай с...
Още в гимназията Кейти си беше голяма беля.
Често ме тормозеха за какво ли не.
Живеех отскоро в САЩ и имах проблеми с английския.
Веднъж отивах на обяд и някакъв здравеняк ми подвикна:
"Как е, Гангнам Стайл?"
Викнах: "Не съм кореец, тъпако".
Завивам зад ъгъла, а онзи пуска раницата си
и заплашително...
Точно преди да замахне,
се появява Кейти,
изпречва се между нас и започва да крещи текста на "Хотел "Калифорния".
Какво?
Изкуството да объркаш глупав противник.
Така се запознахме.
Замъкнах го на паркинга...
И се оказа, че е свила ключовете за мустанга му.
Направихме едно кръгче.
Жена ти също беше в колата.
Вярно е.
Какво?
Само седях отзад.
Това също е в колата. - Така е.
Защо не си ми разказвала?
Преди да стане юрист, тя беше луда глава.
И какво стана?
Пораснах.
Какво искаш да кажеш?
Да, какво?
Че в някакъв момент трябва да спреш с кръгчетата
и да се опиташ да разгърнеш потенциала си.
Дано да се шегуваш, Су.
Виж...
Живеем в свят,
в който половината население изчезва ей така.
Животът е кратък и крехък.
Паркираш коли, а си завършила "Бъркли" с почести.
Шон пък говори четири езика.
Не познавам по-талантливи хора.
Не разбирам защо не се захванете с нещо сериозно.
Леле.
Говориш като майка ми.
И се обличаш като нея.
Къде пазаруваш?
Ние не бягаме от зрелостта.
Лошо ли е да работиш нещо, което обичаш?
Ами да, пълни глупости.
Паркирането не е лесна работа.
Даже е много трудна. Трябва да разбираш и от хора, и от коли.
Су не умее да паркира успоредно.
Почти полунощ е. Утре сме първа смяна.
Може би трябва да сме отговорни и да се наспим.
Да, можем да бъдем отговорни.
Или пък...
ТРЕВОЖНИ ЛИ СТЕ СЛЕД ГОЛЯМОТО ИЗЧЕЗВАНЕ?
ГОЛЯМОТО ИЗЧЕЗВАНЕ НАЦИОНАЛНА ГОРЕЩА ЛИНИЯ
Добро утро, г-жо Чен.
Още не е готова.
Влез да пиеш кафе.
Кейти, Шон е тук.
Сега идвам, мамо.
Рейхуа, сега трябваше да помагаш на баща си в магазина.
Не става на празен стомах, схващат ми се краката.
Може Шон да му помогне, вместо само да ни подяжда.
Бих се радвал.
Не, това е работа на Рейхуа.
Бабо.
Това е мястото на дядо.
Съжалявам.
За Деня на мъртвите ще получи всичко, което обичаше.
Дали е позволено да вземе в отвъдното цигари и лучени кръгчета?
Може да вземе всичко.
Миналата година му оставих шише уиски.
На сутринта го нямаше.
Знам, че го намирате за глупаво.
Не е вярно, бабо.
Но знаем, че дядо би искал да продължиш напред.
Това е американска измислица.
Не забравяй, че си американка, мамо!
Шон,
дъщеря ми кандидатствала ли е скоро за нова работа?
Тя много обича работата си.
Аз също.
Дядо ти не е имигрирал чак от Хунан,
за да паркираш коли.
Като стана дума, ще си изтървем автобуса.
Съжалявам за неприемливата си работа.
И че стоях до късно да се радвам на живота.
Но един ден ще се гордееш с мен.
Аз се гордея с теб.
Паркирането на коли е трудна работа.
Благодаря. Като вземеш книжка, и ти ще заживееш в мечтите.
Да тръгваме, Шон.
Кога ще се ожените най-после?
Бабо, ние сме само приятели.
Добре де. Хайде, тръгвай.
Виж онова момиче.
Пише доклад в автобус.
Е, и?
Това е дъщерята, която винаги е искала майка ми.
Жал ми е за нея.
Как е?
Дай ми медальона
и никой няма да пострада.
Познаваш ли го?
Не те разбирам, човече.
Ей! Остави ме!
Какво те прихваща?
Не искам неприятности.
Тогава ни дай медальона!
Станала е грешка!
Мислиш ли, че той може да се бие?
Добре ли си?
Как е, банда? Тук е вашият Клев
на живо от автобуса.
Като малък взех няколко урока по бойни изкуства
и ще се опитам да коментирам тази схватка.
Да му се не види.
Кой си ти?
Можеш, братле!
Моя грешка.
Не, не!
Прощавай.
Какво става?
Сега ли намери?
Шофьорът е аут.
Аз не се наемам.
Подкарам ли автобус, все ме овикват.
Отивай!
Отвори, моля те!
Задницата ще се откъсне.
По мой сигнал завий рязко надясно.
Какъв сигнал?
Веднага всички отпред!
Бързо!
Как е, банда? Как е, банда?
Със сестра ти си го изпросихте.
СПИРКА ПО ЖЕЛАНИЕ
Дръжте се здраво!
Божичко.
Боже мой!
Прощавай.
Добър екип сме.
Шон.
Трябва да ми кажеш какво става.
Какво правиш? Къде отиваш?
В Макао. - Моля?
Отиват за сестра ми. Трябва да стигна пръв.
Имаш сестра?
Знам, че си объркана. После ще обясня.
Не, не.
Тая няма да я бъде.
Стига глупости!
Половината ти живот съм с теб.
Знам, че не ти се говори за някои неща, и не съм настоявала.
Но един с мачете вместо ръка
сряза автобуса ни на две, Шон!
Кой си ти?
Сестра ми я прати преди няколко месеца.
Мисля, че това е адресът й.
Онези бяха изпратени от баща ми.
Какво?
Ако й сторят нещо...
Съжалявам, трябва да вървя.
Добре.
Ще разказваш в самолета.
Какво? Не можеш...
Ще ми разкажеш в самолета!
След смъртта на мама
баща ми започна обучението ми.
От зори до здрач
бях обучаван на всички начини да убиеш човек.
На четиринайсет
почти не помнех живота си преди смъртта й.
На тази възраст той ме прати на първата ми задача.
Бях готов да направя всичко за него.
Ако искаше да запаля света, щях да попитам...
Говеждо или вегетарианско?
Пилешкото свърши, остана само говеждо и вегетарианско.
Вегетарианско, моля.
За мен също.
Добре. - Благодаря.
Значи...
И вегетарианското е свършило.
Имаме само говеждо.
Тогава говеждо.
Така да бъде. - Да.
И... - Говеждо.
И говеждо.
Два пъти говеждо.
Изпълни ли задачата?
Не можех да се върна при него и просто...
избягах.
Знам, че ти идва в повече.
Съжалявам за майка ти.
Би трябвало да спомена също, че името ми не е Шон.
Моля?
Тогава какво е?
Шан-Чи.
Шон-Чи.
Не. Шан-Чи.
Шон-Чи.
Шан.
Шон. - Шан.
Шан.
Ш-А-Н. Шан.
Шан ли?
Да.
Сменил си името си от Шан на Шон?
Ами... да.
Как те е открил баща ти?
Бях само на петнайсет.
Що за логика? Трябва да се укриваш.
Казваш се Майкъл
и сменяш името си на Майшъл.
Не беше точно така.
"Аз съм Джина. Сега се укривам и се казвам Джайна."
Съжалявам, не чувам.
Напротив, чуваш ме.
Подпишете тук.
Търся сестра си Сю Сялин.
Знаеш ли я?
Даде ми този адрес.
Добре.
Какъв мил човек.
И асансьорът е съвсем изряден.
Няма никаква опасност да падне...
Бус-бой!
Два милиона гледания за три дни, братле!
Майчице.
О, не.
А ти си шофьорката!
Китайският ми е ужасен.
Няма нищо, говоря английски.
Супер.
Аз съм Джон Джон. - Джон Джон.
Добре дошли в клуб "Златните кинжали".
Да те приготвим за боя.
Момент, какво?
Въртим мултиплатформена глобална дейност.
Всеки бой се излъчва в тъмната мрежа.
В момента хиляди зрители правят залагания.
Това ще те изстреля на върха.
Станала е някаква грешка.
Страхотни шипове.
Благодаря!
Рингът трябва да се заслужи, но ти си звезда, имаш запазено място.
Няма да се бия с никого.
Търся сестра си Сю Сялин.
Не я знам.
Един от бойците ни отпадна,
така че получаваш мястото му.
Браво на теб, Хелън.
В такова нещо ли ще се бие?
Не, тук са слабаците.
Ти ще се биеш там горе.
Заболя ме, Емил.
Искаш ли да видиш какво е?
Уонг! Уонг!
Само така, Уонг!
Залагам само на азиатци.
Боже мой.
Там не отивам. Ясно ли е?
Аз само...
Късно е да се отказваш. Вече си се цанил.
Какво? - Подписа договора.
Името ти е в списъка.
Залозите се трупат.
Колко е нашият дял? - Огромен е.
Няма значение.
Има.
Видях те да се биеш с петима главорези и румънец с острие вместо ръка
в движещ се автобус.
А тук е само един.
Направи го. После ще си приберем парите
и ще ти помогна да намериш тази, която търсиш.
Хайде, ще се справиш.
Ами да. - Спокойно.
Благодаря.
Да. - Да.
Как е ченето?
Контролирай се малко. Нали се упражнявахме?
Страхотен е.
Съблечи фланелката.
Дами и господа, схватката, която всички очакваме.
Невероятната сензация
чак от Сан Франциско, САЩ...
Това е Бус-бой!
Къде ти е фланелката?
И неговият противник днес...
Най-свирепият убиец на Макао...
Сю Сялин!
Сестричке.
Чакай!
Какво правиш?
Знам, че ми се сърдиш.
Но би ли ме изслушала?
Нямаме време.
Това май боли.
Ще спреш ли да ме удряш?
Спри! Опитвам се да ти помогна!
Татко идва за теб.
Няма да се бия с теб.
Не биваше да се връщаш.
Докато изпълнявам движенията,
понякога затварям очи
и мога да я почувствам.
Изпитвал ли си го някога?
Не.
Знам какво отиваш да направиш.
Не знам какво ти е казал, но...
Мама е мъртва.
Не ме оставяй тук, моля те.
Връщам се след три дни.
Сю Сялин, страхотна си!
Обичаме те, Сю Сялин!
Ти ли си управителят?
Аз съм собственикът.
Откъде имаш толкова пари?
Срещу мен ли заложи?
Не.
Здрасти. Аз съм Кейти.
Много си яка. Всичко, което правиш, е супер.
Беше много готино.
Хубав панталон.
Благодаря.
Какво искаш?
Десетте пръстена ни устроиха засада.
Гледах записа.
Взеха ми медальона.
Ти си следващата.
Не знам какво си е наумил, но не е нищо добро.
Знаеш ли какво ми каза той, като замина?
"Връщам се след три дни."
След три дни отидох да го чакам в храма на мама.
Трите дни станаха седмица,
седмицата се превърна в месец, а месецът - в шест години.
Толкова време ми трябваше да осъзная, че повече не ми е нужен.
Сама изградих това място.
Не ми беше нужен тогава, нито си ми нужен сега.
Тогава защо ми прати картичката?
Каква картичка?
Не съм я пратила аз.
Има ли друг изход?
Шон.
Хей! Отворете!
Тя замина.
Какво да правим?
Казвай, какво?
Хайде!
Изключено. Няма да го направя!
Така ще се прехвърлим на другия етаж.
Кейти, нямаме избор. Да вървим.
Едно, две, три.
Тръгвай към асансьора.
Ще се справиш.
Ще ги забавя, не спирай.
Шон!
Божичко!
Идвам!
Шон!
Дръж се.
Държа те.
Шон!
Кейти!
Остави ни там да умрем!
Вече знаеш какво е.
Защо му е медальонът...
Да не си се размекнал в Америка?
Медальонът е у него!
Казах на хората си, че не биха могли да те убият.
Радвам се, че бях прав.
Липсваше ми, синко.
Да си вървим у дома.
Синът ми си е у дома.
Отведете момичетата в стаята им.
Тази седмица видях някои доста страшни неща,
но баща ти е съвсем друга работа.
Ще ни убие ли?
Само кимай, не говори и ще забрави за теб.
Така оцелях.
Винаги ли се държи така с теб?
След смъртта на мама.
Каза, че не можел да ме гледа, защото съм му напомняла за нея.
Не можеше да тренирам с момчетата.
Но аз ги наблюдавах и се учех да бъда по-добра от тях.
Кога си замина?
Избягах на шестнайсет.
Щом осъзнах, че брат ми няма да се върне.
Основала си нелегален боен клуб в Макао
едва на шестнайсет години?
Баща ми не ме допускаше в империята си, затова си изградих своя.
И то каква.
Шан-Чи.
Достатъчно.
Упражняваш ли английския си?
Да.
Заедно с тялото трябва да укрепваш и ума си.
Ако искаш един ден да бъдат твои,
трябва да ми покажеш, че имаш силата да ги носиш.
Как ме откри?
Винаги знам къде са децата ми.
Оставих те да поживееш десет години и докъде стигна?
Време е да заемеш своето място до мен.
Това няма да стане.
Американско момиче.
Казва се Кейти.
Как е китайското ти име?
Рейуен.
Името е свято нещо, Рейуен.
Свързва ни не само с нас самите, но и с всички преди нас.
Една забавна история.
Преди години американски терорист се нуждаел от страховита фигура,
която да постави Америка на колене.
Затова присвоил Десетте пръстена. Моите Десет пръстена.
Но понеже не знаел името ми, си измислил ново.
Знаеш ли какво било то?
Мандарина.
Дал на своя фигурант името на ястие с пилешко.
И се получило.
Америка била ужасена.
От някакъв цитрус.
Истината е, че...
В живота си съм имал много имена.
Краля воин, Майстор Хан, най-опасният човек на света.
Години наред си мислех, че това е всичко, за което съм роден.
Но когато срещнах майка им,
всичко се промени.
Тя ми показа част от мен, за която дори не подозирах.
Сякаш виждах света за първи път.
Тя се отказа от всичко, за да бъдем заедно.
Същото сторих и аз.
Знаеш ли кой е там?
Кажи: "Здравей, сестриче!"
След толкова години най-сетне бях намерил нещо,
за което си струваше да остарея.
Истинското ми име е Уенву.
Единствено тя ме наричаше така.
A когато тя умря...
Дълги години бях изгубен.
Но вече не съм.
Когато вие, деца, избягахте, отчаяно исках да се свържа с майка ви.
Хвърлих се отново в проучвания за селото й.
Легендарното Та Ло.
Не успях да намеря тайната пътека към селото,
но разбрах какво крият.
Дълбоко в планините им има порта.
Там ни очаква майка ви.
Знам, че звучи прекалено.
И аз не бих повярвал, ако тя не ми го каза сама.
За какво говориш?
Седях точно тук,
погълнат от изследванията си,
когато тя ми продума.
Сякаш беше в стаята.
Усещах дъха й по бузата си и ръката й на гърба си.
Каза, че се нуждае от помощта ми.
За какво?
Да я спася от народа й.
Когато се влюбихме, майка ви искаше да живеем в Та Ло.
Поиска позволение от старейшините и те отказаха.
Казаха, че не съм достоен.
Тя щеше да е още с нас и да живеем там всички заедно.
Та Ло ни причини това.
Заключили са я зад онази порта, за да я накажат.
Не виждате ли?
Тя ни оставя знаци.
Иска да я намерим
и да я върнем у дома, за да сме пак семейство.
Татко, мама е мъртва.
Не ти говори иззад някаква порта и не ни оставя знаци.
Тогава какво е това?
Проходът към Та Ло се пази от подвижен лабиринт.
Но през гората има пътека, която се отваря веднъж годишно
в Деня на мъртвите.
За да минеш, трябва да знаеш пътя и кога се отваря.
Вече знам и двете.
След три дни
ще освободим жена ми от плен и ще я върнем у дома.
Затова сте тук.
Да ми помогнете да я върнем.
А ако не ти позволят да отвориш портата?
Ще опожарим селото до основи.
Какво?
Не можеш просто да влезеш в селото на мама с тези дивотии.
Знаеш ли колко откачено...
Хей!
Къде ме водите?
Кога ще спреш да се преструваш?
Затворете ги.
Няма нищо, скъпи мой.
Скоро всички ще сме заедно.
Доста съм объркана.
Първоначално смятах, че баща ви
има нужда от психиатър,
но после онзи дракон повърна магическа водна карта
и вече нямам представа кое е реално.
Вярно ли е онова за селото на майка ви?
Като деца тя ни разказваше за Та Ло.
Село в друго измерение, пълно с магически създания.
Мислех, че е само приказка.
Ами ако татко е прав?
За това, че мама е затворена от собствения си народ?
И по-шантави неща са се оказвали истина.
Не знам какво става,
но ако не стигнем в Та Ло преди него,
ще унищожи всички останки от семейството ни.
Това семейство беше унищожено много отдавна.
Какво беше това?
Към шума ли тръгвате?
"Ще пробудят Дънкан с това чукане.
Аз бих могъл.
Делата ми най-добре..."
Здравейте, сладурчета.
Коя година сме?
Кой си ти?
Тревър. Слатъри.
Актьорът от Ливърпул.
Момент.
Децата на шефа ли сте?
Подготвям монолог за вечерята по случай завръщането ви.
Къде отива тя?
Защо си тук долу?
Преди време ми предложиха да играя терорист.
Вярно е, беше твърде банална роля.
Но времената бяха трудни.
Продуцентът каза, че работел за BBC.
По ирония на съдбата се оказа, че той всъщност е терорист
и моето не е никаква роля,
а едно тежко злепоставяне на баща ви.
Но всеки си го получи тъпкано.
Железния човек пречука продуцента, а аз лежах в затвора,
което се оказа за мое добро. Изчистих се и преоткрих страстта си.
И баща ми те е измъкнал?
Именно.
За да те убие.
Именно.
Само че докато ме връзваха за екзекуцията,
започнах да рецитирам моя любим Макбет.
"Отде се чука? Ще пробудят Дънкан..." Не можеха да се наситят.
Оттогава им го играя всяка седмица.
Значи си нещо като негов шут?
Мога да ви изиграя малко. "Чичо, чичо..."
Благодаря ти, Тревър, няма нужда.
Сега търсим начин...
Какво е това?
Какво, по...
Какво е това?
Кое какво е?
Това! Какво е? - Ей това!
Виждате Морис?
Морис?
О, Морис!
Виждат те! Ти си истински!
А аз през цялото време си мислех, че халюцинирам.
Това е страхотна новина.
Къде му е лицето?
Чувствителен е на тази тема.
Сериозно?
Казва, че знае кой си.
То ти говори?
Ако не ми говореше, отдавна да съм полудял.
Откъде ще знае кой съм?
Каза, че израснал с майка ти. В Та Ло.
Баща ти го прибрал от някаква магическа гора,
докато търсел входа по време на експедиция.
Иска да го отведете у дома.
Де да можех, приятелче.
Според баща ми пътеката се отваря веднъж годишно.
Морис казва, че може да ви заведе още сега.
Ще минете през лабиринта, без да чакате пътеката.
Но има едно голямо "но".
Много е опасно.
В какъв смисъл?
Никой не е излизал жив оттам.
Но Морис е 90% сигурен,
че ще ви преведе живи и здрави.
О! 19%.
Правила съм и по-глупави и рисковани неща.
Но дори пилепрасът да е прав,
още сме затворени.
Ти как...
Татко има система от тунели.
Така избягах миналия път.
Оттук стигаме право в гаража.
ЮМРК БРСНЧ
ЮМРУК БРЪСНАЧ
Майчице.
Този ми харесва.
По рампата и през портала.
Трябва да е чисто. Имаме 30 секунди, преди той...
Нещо против?
Отзад ми става лошо.
Колата ми!
По дяволите!
Дръжте се.
Има ли друг изход?
В другия край е.
Но ни трябва отпечатък.
Пазете се!
По дяволите!
Какво става отзад?
Старая се.
Сканирайте длан за достъп.
Побързай!
Опитвам се!
Сканирайте длан за достъп.
Шон!
Достъп одобрен.
ЗАТВАРЯНЕ
Ще си дойдат, щом я върна у дома.
Приготви хората ни за война.
Слушам, сър.
Първият ми досег с изкуството.
1968 г. "Планетата на маймуните".
Седях с мама в киното и гледах как съвършенството
се разгръща пред очите ми.
След филма я попитах:
"Как са накарали маймуни да правят такива неща?"
Тя ме потупа по главата и отвърна:
"Това не е истинско, скъпи, а актьорска игра".
Тогава разбрах.
Щом можеха да научат маймуни да играят така,
представете си какво бих могъл да постигна аз.
Станал си актьор,
понеже си мислел, че маймуни...
Яздят коне? Точно така.
А всъщност само са играели, че яздят коне.
Още не мога да го проумея съвсем.
Радвам се за теб.
Открил си своята страст и си я последвал.
Използвал си я срещу САЩ, но както и да е.
Да. Не. Благодаря.
Всичко е много хубаво, но колко ще стоим тук?
Морис е съвсем ясен.
Трябва да се уцели моментът.
За колко време говорим?
Часове, дни?
Приятели, аз съм само един съсъд на безкрайната мъдрост на създание,
развито далеч отвъд нашите представи.
Това, което той вижда и чувства от тази непозната вселена,
ние с нашите прости мозъци...
О! Може да тръгваш.
Какво?
Тръгвай. Каза да тръгваш.
Ускори.
Какво? Защо?
Кейти, по-бързо!
Морис казва: "Вдясно на три". - Какво?
Две...
Вдясно накъде?
Сега.
И наляво.
Трябва да останем в ръкава.
Какъв ръкав? - Сега сме в него.
Ами ако не останем в него?
Гората ще ни изяде. - Какво означава това?
Казва, че ще ни изяде. Наляво.
Пази се отзад! - Стой в ръкава.
Колко близо е? - Пет метра.
Стой в ръкава. - Колко е във футове?
Адски близо е.
Стой в ръкава.
Стига си го повтарял!
Последно надясно и само направо.
По-добре побързай.
Какво мислиш, че правя?
Няма да успеем.
Идвам си, мамо.
Морис казва: "Браво на всички".
Остана да минем през водопада
и вече сме почти там.
Ама че работа.
Онези птици май горят.
Сериозно?
Морис казва, че било нормално.
Били негови стари дружки.
Ама че странен кон.
Какво ме е зяпнал така?
Здравейте!
Аз съм Сю Шан-Чи.
Това е сестра ми Сю Сялин.
Ние сме децата на Ин Ли.
И приятелката ми Кейти.
Връщайте се в колата си и си вървете!
Моля ви. Вие не разбирате.
Гуан Бо!
Какво правиш?
Свалете оръжието!
Шан-Чи.
Сялин.
Аз съм леля ви Нан.
Толкова дълго чаках да ви видя.
Приличаш на майка си.
Аз съм Кейти.
Добре дошла в Та Ло.
Благодаря.
Я, кой се прибра!
Не съм заплаха.
Аз съм само един артист.
Морис ще гарантира за мен.
Нямаме много време.
Баща ни идва насам.
Народът ни е тук от над четири хилядолетия.
Готвим се за нещо, което се надяваме да не се случи.
Ние сме пазителите на Тъмната порта.
Заклели сме се да браним царствата ни от злото, заключено зад нея.
Баща ни идва да отвори тази порта.
Мисли, че държите там майка ни.
Защо мисли така?
Тя му казала.
Чувал я да моли за помощ.
Той носи ли пръстените?
Не ги е свалял от смъртта й.
Какво общо имат те?
Царството Та Ло се простира далеч отвъд нашето селце.
Имаме градове, които превъзхождат вашите,
богати на култура и история.
Преди хиляди години
нашият народ живеел в мир и благоденствие,
докато не бил нападнат от Обитателя на мрака.
Той пристигнал с армията си, поглъщали всяка душа по пътя си
и с всяко убийство ставали все по-силни.
След като унищожили най-големите ни градове,
се насочили към вашата вселена, за да сторят същото.
Предводителите на Та Ло пратили тук най-силните си воини
да ги спрат, преди да стигнат портала към вашия свят.
Но нашите предци не можели да се мерят с тях.
Докато Великата пазителка
не се включила в битката и не променила нейния ход.
Заедно те отблъснали Обитателя на мрака и армията му
и ги затворили зад Тъмната порта.
Оттогава народът ни пази тази порта
със силата на магията на Великата пазителка
и нейния дар за нас.
Драконови люспи.
От тях става чудесна броня.
Баща ви не е първият, който идва да отвори Тъмната порта.
През вековете мнозина опитвали без успех.
Всички те имат едно общо нещо.
Примамил ги е гласът на нещо от другата страна.
Глас, който им обещавал онова, за което копнеели.
Мислиш, че душеядците говорят на баща ни?
Знаят, че Десетте пръстена имат силата да ги освободят.
Ето.
На стрелбището.
Какво? Добре.
Ще занеса малко драконови стрели.
Така ли?
Да свърша и аз нещо.
Благодаря.
Да вървим при майка ви.
Страхотно е, че знаете какво искате
и се усъвършенствате цял живот.
Иска ми се да бях такава.
Но всеки път, като усвоя нещо,
просто го зарязвам и захващам нещо ново.
Само че аз си знам възможностите
и не си губя времето да преследвам нещо,
което ще ме разочарова. Това не е за мен.
Гуан Бо.
Дай й да стреля.
Без да се прицелиш, няма да уцелиш.
Вие бяхте всичко за нея.
Тя знаеше, че някой ден ще стигнете дотук,
и ме помоли да подготвя нещо за идването ви.
След загубата на човек като нея лесно може да се почувстваш сам на света.
Но не сте.
Вие сте деца на това семейство
и ви приветствам с добре дошли у дома.
Вече не си в дома на баща си.
В Та Ло се обучаваме като равни.
Твърде дълго си стояла в сянка, детето ми.
Гуан Бо, видя ли?
Опасна съм!
Само майка ми можеше да го победи.
Покажи ми как го правеше.
Не, съжалявам.
Имаше засада.
Майка ти знаеше коя е.
А ти?
Ти си дело на всички свои предци.
Заветът на твоя род, и хубавото, и лошото,
всичко е част от теб.
Спри да се криеш, племеннико.
Така само удължаваш болката.
Скоро ще бъдем заедно.
Сър.
Хората са готови.
Проходът се отваря призори.
Ще приготвя транспорта.
Води с дъха си.
Вгледай се в сърцето си,
в светлината и мрака.
За да откриеш себе си,
трябва да приемеш и двете.
Мъжът ти се опита да ни унищожи.
Желязната дружина е тук да върне този дълг.
Мъжът ми вече не е човекът, който беше.
Това е без значение.
Работата ви с него няма нищо общо с децата ми.
Те може да си вървят,
но някой трябва да плати.
Сялин, Шан-Чи.
Влезте вътре.
Трябва да говоря с гостите.
Но силите ти ги няма.
Шан-Чи, не се бой.
Мамо.
Татко.
Тя каза, че мога да се променя.
Че мога да загърбя миналото си.
Но сгреши.
Ако не ги бях свалил,
онези мъже не биха посмели да го направят.
А сега ще си платят.
Къде е шефът ти?
Не знам!
Кълна се, не знам!
Добре.
Кръвният дълг се плаща с кръв.
Ще ми помогнеш ли?
Открихме виновника за смъртта на майка ти.
Твое право е да го довършиш заради двама ни.
А щом се върнеш,
ще възвърнем старото величие на Десетте пръстена.
Къде ли не те търсих.
Добре ли си?
Не съм този, за когото ме мислиш.
Вече се извини. Няма нищо...
Не говорех за това.
Добре.
А за какво?
Когато татко ме прати да открия мъжа, който уби мама...
Казах ти, че не съм могъл да го убия.
Излъгах.
Мислех, че мога да променя името си,
да започна нов живот, все едно не е било.
Но...
Тя би презряла онзи, в когото се превърнах.
Бил си на седем, когато баща ти те е обучил за убиец.
На четиринайсет години те е пратил да убиеш човек.
Нали съзнаваш колко ненормално е това?
Мама е мъртва заради него.
А сега той идва да унищожи дома й.
Кръвният дълг се плаща с кръв.
За какво говориш?
Ще направя онова, за което ме обучи той.
Ще го убия.
Той е тук.
Не!
Не си готова.
Тя остава тук.
Нима си дошъл да помагаш на онези, които държат майка ти в плен?
Тя не е там.
Подмамен си от създание, което иска да унищожи всички ни.
Това ли ти казаха?
Познавам гласа на жена си.
Сестра ми липсва и на мен.
Но не така ще почетеш паметта й.
Вие почетохте ли я, като я отритнахте?
Глупако, ние отритнахме теб.
Греховете ти щяха да унищожат това място.
Внимавай как ми говориш, младежо.
Живял съм десет твои живота.
Пуснете ме да мина.
Не можем да го сторим.
Опожарете всичко.
Спри го!
Нима възнамеряваш да ме спреш съвсем сам?
Не се боя от теб.
Напротив.
Цял живот се боиш.
Вечно бягаш
и се криеш.
Бил си там, когато са дошли за нея,
и не си направил нищо.
Стоял си на прозореца и си гледал как тя умира!
Тя беше мъртва, нуждаехме се от теб.
Но ти предпочете проклетите си пръстени.
Обучи сина си за убиец.
Това ли искаше?
Дори да можеше да я върнеш,
защо тя би искала да има нещо общо с теб?
Спаси ме.
Спаси ме, мили мой.
Спаси ме.
Идвам, любов моя.
Пробил е портата!
Ако не сме сплотени, ще бъдем избити.
Очакваш да се хвана ли?
Оръжията ви са безполезни срещу тях.
Не ни трябва помощта ви.
Ние сме могъщите Десет пръстена, и всеки...
Трябва да се обединим.
Пуснете ги.
Пуснете ги!
Какво правят?
Крадат души, за да хранят Обитателя на мрака.
Ако стане достатъчно силен, ще разбие портата.
Това беше само началото.
Прекалено опасно е.
Ще помогна на приятелите си.
Не умирай.
Всички към водата!
Към езерото! По-бързо!
Къде е брат ти?
Надявах се ти да знаеш.
Спаси ме.
Целете се в небето на живот и смърт!
Поеми дълбоко въздух.
Шан-Чи, не се бой.
Ти носиш сърцето на нашия дракон.
Винаги ще бъда част от теб. Татко ти също.
Вземи всичко, което сме ти дали, и го направи свое.
Толкова се гордея с теб.
Семейството ни се нуждае от теб.
Върви.
Опъни.
Стреляй!
Трябва да спреш баща си!
Тя не е там, татко.
Махни се от пътя ми, момче.
Не.
Спокойно, приятел.
Само се правя на мъртъв.
Ела и се преструвай и ти.
Трябва да я спася.
Тя ме зове.
Иска ми се да беше вярно.
Татко, моля те.
Нужен си на семейството си.
Пусни ме навън!
Проклятие.
Насочва се към селото!
Ако вземе душата на нашия дракон, вече нищо не може да го спре!
Цели се в гърлото!
Трябва да ме пуснеш.
Пусни ме!
Няма да те оставя отново.
Майчице.
Тръгвай.
Днес
отдаваме почит на онези, които жертваха живота си за нас.
Те не бяха само воини.
Бяха наши майки и бащи,
братя и сестри.
Макар че винаги ще пазим спомена за тях,
днес ги освобождаваме да почиват с нашите предци.
Сбогом, татко.
Ще бъдем добре, мамо.
Преди едно хилядолетие
и след едно хилядолетие
ние винаги ще сме заедно.
Наистина мислех, че ще умрем.
Само преди ден се бях научила да стрелям с лък,
а вече трепех душегубци на бойното поле с лелята на Шон,
която е същинска приказна кунгфу богиня.
Със сестра ми се държахме за Великата пазителка
и се пазех от пастта на Мегадушегубеца.
Това нещо беше страшна гадина.
Искаше да погълне душата на дракона. - За да погуби цялата вселена.
Да.
Беше ми останала една стрела и в главата ми
звучеше гласът на мама:
"Стреляй, малка пръдло!"
Прицелих се в гърлото на душегубеца и пуснах стрелата.
Право в целта.
Тогава Шон използва Десетте пръстена да направи огнено кълбо,
с което взриви гадината и спаси света.
Изгубихме добри хора онзи ден.
Но успяхме.
Успяхме.
Приключихте ли с подигравките?
Не ти се подиграваме.
Къде е тази твоя сестра?
В момента прекратява дейността на татко.
Баща му е предвождал Десетте пръстена хиляда години.
Допреди две седмици паркирахте коли,
а сега изведнъж спасявате света
от чудовища душегубци?
Връщате ми го заради миналия път,
но няма да се извиня, че казах истината като приятел.
Наистина го мислех и смятам,
че всичко това само потвърждава казаното.
Вие явно сте...
Какво? - Шан-Чи.
Шан-Чи.
Тук.
Ето ме.
Казвам се Уонг.
Да, знам. Голям фен съм ти.
У теб ли са пръстените?
Да.
Да вървим, трябва да си поговорим.
И с теб също.
И с мен ли?
Май ще трябва...
Да.
Трябва да тръгваме. - Да.
Знам, че е откачено, но ще ти пиша.
Трябва да се видим пак. Беше ми приятно, Джон.
Ще ви пратя парите за...
ШАН-ЧИ И ЛЕГЕНДАТА ЗА ДЕСЕТТЕ ПРЪСТЕНА
Не открих нищо за тях в старинните писания.
Ти какво мислиш?
Не съм сигурен.
Не са от вибраний. Да не са читаурски?
Не съм виждала нищо подобно.
Колко време са били у баща ти?
Около хиляда години.
Термолуминесценцията им показва, че са по-стари.
Далеч по-стари.
Когато ги използва за първи път,
го усетихме в Камар-Тадж.
Какво е това?
Маяк.
Изпращат послание.
Послание докъде?
Съжалявам, трябва да се отзова.
Брус ще ви даде номера ми. Беше ми приятно.
Нямам номера й.
Все така прави.
Пазете се и умната.
Добре дошли в цирка.
Знам, че ви идва в повече,
но трябва да свиквате.
Оттук нататък животът ви
няма да има нищо общо с този досега.
И няма връщане назад.
Очаква ви дълъг път.
Приберете се и си починете.
Това е добра идея.
Май е добре да го направим.
Или пък...
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА
Те чакат.
Да започваме.
Чака ни много работа.
ДЕСЕТТЕ ПРЪСТЕНА ЩЕ СЕ ВЪРНАТ