BBC TELEVIZNÍ CENTRUM
- …jako prase… - Ano, to je ono.
Ale myslím…
- Pokračujte. - Třicet vteřin.
Však víte, nějak tak.
Dvacet vteřin.
Je to neuvěřitelně zženštilé.
Ano, je to…
Dnes ve studiu máme pana Emmanuela Whitbreada,
předního britského transplantologa,
který nám prozradí něco o jeho konkrétní zázračné oblasti medicíny.
Pane Whitbreade, když můžeme čekat první transplantaci mozku?
O mozku nic nevím. Pracuji na něčem zcela jiném.
- Nohou? - P…
Myslíte mužský orgán?
Člověk ho obvykle myslí, když odkazuje na p…
a ne na ženský orgán, který je znám jako vagí…
A pracujete na metodě…
Zdokonalil jsem metodu transplantace p… z muže na muže.
Existuje způsob.
Stačí najít muže, který přišel o svůj p…,
a náhradní p…, který bych mu přišil.
TRANSPLANTÁTY
Promiňte, pane Whitbreade, ale toto je rodinný pořad.
S vaším postojem by neexistovaly zas… rodiny,
které sledují váš zas… pořad.
Jak čekáte, že té věci budu říkat?
Moje chůva mu říkala „Percy“.
Muž postavil budovy sahající do nebes.
Sestrojil automobil a naučil se ho řídit.
Ale nestvořil květiny a ani stromy
a nestvořil tebe a nestvořil ani mě.
A nemá právo z nás udělat přístroje.
Ne, k tomu nemá žádné právo.
Protože jsme všichni děti boží.
A nemají právo nás měnit.
Musíme se vrátit k tomu,
jak nás pánbůh stvořil.
Nechci, aby mě tento svět změnil.
Chci se vrátit k tomu, jak mě bůh stvořil.
Chci stejné plíce, které mi dal k dýchání.
Stejné oči, které mi dal, abych viděl.
Zbohatlík a chudák, svatí a hříšníci.
Mudrc a prosťáček, poražený a vítěz.
Všichni pro něj vypadáme stejně.
Sestry a bratři a všechno, co vlastníme.
A v den našeho narození
jsme se stali dětmi božími.
A nemají právo nás měnit.
Musíme se vrátit k tomu,
jak nás pánbůh stvořil.
Dobrotivý bůh nás stvořil všechny
a my všichni byli jeho děti.
A nemají právo nás měnit.
Musíme se vrátit k tomu,
jak nás bůh všechny stvořil.
Jo, musíme se vrátit k tomu,
jak nás bůh všechny stvořil.
Bože! Takhle klepe můj manžel. To bych poznala kdekoliv.
Bože! Co budeme dělat?
- To jsi tý, drahý Charlesi? - Ano, jsem.
Ano, myslela jsem si to. Co budeme dělat?
Zlato, jen jsem… Mám tady takové menší lehárko.
- Přesně to tady mám. - Lehárko? Helgo, otevři!
Udělej něco. Bože!
Zaměstnej ho, schovám se na balkoně.
- Helgo! - Pospěš si!
- Otevři! - Už jdu, drahý.
Ale my balkon nemáme.
Zatraceně, já nejsem u Muriel.
Hej!
- Bože. - On není oblečený.
- Je úplně tuhý. - A pořád neoblečený.
- Ale tenhle žije. - Ale bude si přát opak.
Raději je upozorněte. Vzkažte, že tu máme „Percyho“.
Eric Idol Tři Zanícenému Haroldovi. Slyšíš mě?
Slyšíme, Ericu Idole Tři. Ozvi se. Přepínám.
„Percy“ lokalizován. Opakuji. „Percy“ lokalizován. A je na cestě.
Tady, tvá králičí tlapka. Přinesla jim štěstí.
Ericu Idole Tři. Vyhov žádosti a uveď,
zda jde o subjekt „Percy“ plus nebo mínus. Přepínám.
Je to klasický dvoják, Zanícený Harolde. Samec i samice. Opakuji. Samec…
Zpráva obdržena, Ericu Idole Tři. Nejsme úplně hluché. Končím.
Co asi udělají s jeho starým?
Lepší než králičí tlapka, ne?
Ty jsi hrozná.
Prosím, děvčata. Chci se spojit s profesorem Whitbreadem.
Profesora Whitbreada.
Tady slečna Elderová. Ano. Opravdu?
Děkuji, drahá.
- Whitbread. - Pane.
- Ano, slečna Elderová? - „Percy“ je na cestě.
Mají dva a pasují k sobě.
- Ne! - Ano, plus a mínus.
Slečno Elderová, co nevidět se prošiju do dějin.
Hodně štěstí, pane.
- Dobré odpoledne, pane… - Anthony. Edwin Anthony.
- Měli jsme menší nehodu, že? - Ano. Nesl jsem lustr.
Klid, pane Anthony. Udělám z vás nového muže.
Myslete na něco hezkého, to pomůže.
Zkuste tu malou ženu.
Ne ji! Vaši manželku.
- Hazel. - Pardon, nemám stání.
Mám strašně na spěch.
Mohu vám pomoct?
- Je na prodej vše? - Jen nábytek.
A co objets d'art?
- Nábytek zahrnuje i objets d'art. - Jak velmi příjemné.
Kolik podle vás stál ten lustr?
Pro mě? Je nevyčíslitelný. Tržní cena? 400.
- Dolarů? - Liber.
- Jeremy Scrope. - A kdo je pan Scrope?
Výrobce lustrů Jiřího IV.
Je velmi dobře… obdařený.
- Říkal jste 400 dolarů? - Liber.
STAROŽITNOSTI
Zdravím, panoši. Jsi v pořádku?
Stále rozprodáváš národní dědictví koloniím.
Ano.
Hazel je nahoře, že?
Pokud je cena v librách, budu vyžadovat osobní doručení.
Samozřejmě.
Má adresa. Bydlím hned za rohem.
Nemůžu se dočkat, až ho polaskám.
Ano.
To se mi líbí.
Zdravím. Akorát jsme na odchodu.
- Budeš tu v pořádku? - Kde v Aténách přespíte?
To ještě nevíme, ale zavolám ti.
- Připraven, Jamesi? - Jo. Máš pravdu, krása.
- Škoda, jsem ženatý. - Proč by tě to mělo zastavit?
Jamesi, mohl bys snést kufry? Hned za tebou přijdu.
Jo, samozřejmě.
Tak se uvidíme, panoši.
- Hazel, jak dlouho budeš pryč? - Co to bylo za poznámku?
Musíš mě před Jamesem ztrapňovat?
Na pár týdnů jedu natáčet a ty žárlíš a děláš scény.
Jsi má žena, ne?
Budu se podle tebe v zapadlém hotelu uprostřed Atén bavit?
V minulosti ti to šlo naprosto dokonale.
Tu noční košilku nosím dva roky, jen sis toho nikdy dřív nevšiml.
- Vážně? - Ano, vážně.
- Zavoláš mi? - Ano. Nezasloužíš si to.
Jste vzhůru. Jak se cítíte? Žádná bolest?
Ne.
Kde to jsem? Co jste mi to udělali? Bože, uřízli jste mi nohy!
Vůbec. Nic vám nechybí. Právě naopak.
- Nevěřím vám. - Cítíte tohle?
- Ano. - A tohle?
- Ano! - A tohle?
Ne. Necítil jsem nic. Čeho jste se dotkla? Čeho?
Momentálně jste trochu otupělý.
Po vyprchání anestetik to bude lepší.
To plátno je tu jen proto, abyste se nedotýkal vašeho… obkladu.
Ale co jste myslela tím „právě naopak“?
Váš chirurg pro vás ráno bude mít překvapení.
Ale bude to dobrá zpráva, pane Anthony, věřte mi.
Operace dopadla úspěšně.
Jen počkáme pár hodin, ať víme, jak si na tom stojíte ve světle dne.
- Pane Anthony. - Dobré ráno.
Máte se dobře, že? Výtečně.
Je čas otevřít Zjevení Janovo.
Lustry jsou dost ostré.
- Tak kolik? - Co?
Kolik mám? Vážně je mi to jedno.
Musím to vědět. Kolik?
Propána, nebuďte tak horlivý. Délka není všechno.
- Pro mě ano. - Ale není. To je blud.
Zeptejte se sexuologa.
Ale nejspíš zjistíte, že na sebe, jak se říká,
„můžete být pyšný“.
Zvláště proto, že jde o první takovou transplantaci.
Pane Anthony, zapsali jsme se do historie.
Transplantace?
Ne, srdce ne. Nic tak všedního. Pořád samá voda.
Plíce? Játra?
- Ledviny? - Přihořívá.
Ale pokud nic z toho, co ještě zbývá?
- Snad ne… - Přesně tak.
A čemu by televize řekla „píp“,
to u vás představuje ohromné vítězství, pane Anthony.
Jste první a jediný člověk, který ho má od někoho jiného.
Psal jsem Judith. Řekl jsem jí o nás.
- Prý mě doma nebude čekat. - Napsal jsi jí?
No…
Je trochu neurotická, víš?
Kdybych jí to řekl do očí, mohla by začít vyvádět.
- Kdy jsi jí napsal? - V neděli.
- Tak už jí to došlo? - Ne nutně.
Myslel jsem, že počkám, než to řekneš Edwinovi. Dáma má přednost.
V cizoložství ne.
Ty mi nevěříš.
Zbožňuju tě.
Pokud spolu nemůžeme žít, asi umřu.
Ale když jí to řeknu a ty si to pak rozmyslíš,
budu vypadat jako blb.
Co když to řeknu Edwinovi a rozmyslíš si to ty?
Neznáš ho. Bude o tom mlít donekonečna.
Jako vegetarián stěžující si, že mu někdo šlohl steak.
Kaviár, drahá.
Co tedy budeme dělat?
Nechceme mít pocit, že si nemůžeme věřit.
- Já vím. - Co?
- Řekni to Edwinovi. - Já?
- Ale ne. - A já pošlu ten dopis Judith.
Pak si nebudeme muset věřit.
Ty jsi mi ale chytračka.
Tady jde sakra o svobodu!
Dochází vám, sestro, že porušili nejenom Magna Chartu,
ale také většinu přikázání?
Bez téhle věcičky nemáte u žen šanci.
- Víte? - A co, pane Anthony?
Čí byl?
Jsem tu dva týdny, ale všichni mlčí.
Bohužel ne. To ví jen tým doktora Whitbreada.
Tajíme to, pane Anthony. I před vámi.
Aplikujeme stejný princip jako u adopce dětí.
Nikdo nesmí zjistit, od koho ten drobek pochází.
Považujme ho za „penis shůry“.
Časem vydáme tisku prohlášení týkající se povahy celé operace.
Vaše jméno nebude zmíněno. Ani dárcovo.
Co na to řekne má žena? Zřejmě si toho všimne.
Řekl bych, že to je nevyhnutelné.
Ano, samozřejmě. Hazel toho moc neunikne, víte?
A taky má dokonalou paměť.
Jistě si na něj zvykne rychle.
Nejdřív si musím zvyknout já.
Co když nebudu spokojen? Vyměníte mi ho?
Pane Anthony, jsme nemocnice, ne butik.
Neberte si to osobně, ale personál vám ho pojmenoval.
Je to poněkud prozaičtější.
- Pokračujte, snesu to. - Percy.
Ale nemám ho jen na ozdobu, že ne? Funguje, že?
Zajisté! Důkladně jsme ho prověřili.
Možná mi ho jednou i ukážete.
Přesně tak. Chtěla jsem to na jméno.
Na Edwina Anthonyho. To je ono.
Ano, vydržím.
- Tady máš. - Ne.
- Neřeknu mu to. - Zbabělče!
- Nedokážu to. - Takhle se drží slovo?
I když jsem ten dopis tvé ženě už poslala?
- Cože jsi? - Dnes ráno.
Zbavila jsem se tvé ženy. Teď je řada na tobě.
- Ty jsi… - Ano.
Právě vás přepojuji.
- Haló? - Ahoj, panoši.
- To jsi ty. - Jo.
Poslyš, panoši. Mrzí mě, že jsem poslem špatných zpráv,
ale Hazel a já spolu odjíždíme pryč.
Jo, nemyslím pracovně. Myslím navždy.
Požádala mě, abych ti to řekl.
- Je tam Hazel? - Ano, je tu.
Měl bys mi ji dát, nemyslíš?
- Jistě. - Edwine?
Podívej, mrzí mě to, ale vážně jsem se snažila.
Už to prostě nemůžu vydržet.
Pracuješ, spíš, a když mluvíš, neříkáš nic.
Je toho na mě moc!
A ta tvá hnusná podezření o mně a Jamesovi.
Nakonec jsou pravdivá.
- Kam s ním jedeš? - Na Sardinii. Na nějaký čas.
- Může si tě dovolit? - Já ti to neřekla?
Bude točit velký film.
Vyzvednu si nějaké osobní věci.
Stěhováci si o ně řeknou.
Hazel, řeknu ti něco, co možná všechno změní.
Váš čas bohužel vypršel. Budu to muset ukončit.
Poslyš, podstoupil jsem transplantaci.
A velmi úspěšnou.
- Haló? - Haló?
- Co jsi to říkal?
Haló?
- Haló! - Haló.
Haló?
Hrozné spojení. Nerozuměla jsem mu ani slovo.
Ale on mě slyšel.
Zdravím, pane Anthony. Zítra budete moct vstát.
Děkuji vám.
Ale opatrně. Nechceme, aby se něco pokazilo.
Neměl už bych se taky podívat?
Všichni ostatní už ho viděli.
Bože! Neviděl jste ho?
Ne. A je můj.
Ze začátku to možná bude šok.
Jako při transplantaci obličeje.
Kriste!
- Ale no tak. - Kriste.
To bude dobré, je to zdravé.
Vadí mi to, jak sakra vypadá.
Dobré ráno, pane Anthony.
No tak. Je na něj radost pohledět.
Pan Anthony nechce, aby se jeho soukromý život řešil.
Dospěl jsem k závěru, že to, co jsme mu přišili,
by nadměrným užíváním trpět nemělo.
Možná jsem marnivý, ale když dělám Maserati,
tak taky chci, aby občas vyjelo z garáže.
Spřátelte se s ním.
Nejsem si jistá, zda mě potřebuje.
To nejspíš nezvládnu.
Haló? Jo. Bude to jen chvilka. Díky.
Ať myslí na sex a ne na svou ženu.
Nechceme, aby pan Anthony za týden v testu selhal.
Slečno Elderová, možná byste mohla…
- S mužem? - Jen takový nápad.
Jeden návrh bych měla, pane Whitbreade.
Potřebujete dívku, za kterou se otočí každý mužský. Zlatíčko.
Náhodou znám jeden podnik. Pouze z doslechu, samozřejmě.
Tady jsi, kámo! Dvanáct krásek! Tak to matka příroda chtěla.
Dobrý večer.
- Dvanáct dívek. - Bože.
Připravte se, slečno, nezdržíme se.
Ahoj, dračice. Dnes si vedeš kumpána, jo?
Dvanáct dívek. Tak to matka příroda chtěla.
- Kdo to je? - Sestra, která vám uleví.
Tak já vás nechám o samotě. Bavte se!
Dobré ráno, sestro.
Masáž?
Jakpak je venku?
Vedro?
Omluvte mě. Promiňte.
- Kde jsou? - U vedra.
To je zdravotní sestra?
- Olé! - Olé.
Zaberte pacienta, sakra. Ji vidět nemusíme.
- Ale ne. - To je škoda.
Ano, to je ono. No tak, Percy.
Už se zvedá. Jde to velmi rychle.
Dobrá práce, Percy.
Ano, to je ono. No tak, Percy.
To je ono, Percy! Vydrž.
Dobrá práce, Percy.
Funguje to. Vážně to funguje.
Ne, to není zdravotní sestra.
- Gratuluji. - Děkuji.
Pauza na čaj.
- Kriste! - Bože!
Dopadla operace úspěšně, pane?
Vlastně ano.
Šlo to jako po másle, pane Whitbreade?
Narazili jsme na pár potíží, znáte to.
Což patří k zábavě, ne?
Dobrý doktor si vše zjistí
a podle mě jsem vše naplánoval skvěle.
Potřeboval jsem jen vhodný subjekt a objekt.
Jak dlouho operace trvala?
A budete v transplantacích tohoto orgánu pokračovat, pane Whitbreade?
Bude to dostupné v National Health?
- Mohu to podstoupit? - To bude vše. Další prohlášení vydám,
až se naskytne příležitost.
Hej. Počkejte chvíli.
- Mohu si od vás zavolat? - Ano.
- Ahoj, matinko. - Ahoj, Rosemary.
- Chováš se slušně? - Ano. To já přeci vždy.
Přesně. Řekl nám vše, jen ne jména.
Žádné jméno dárce, jméno příjemce.
Operaci provedl profesor Emmanuel Whitbread.
- Pintu? - Ano. Pintu. Dokonalé.
- To nic, přinesu vám ho. - A jeho tým.
Taky žádná jména.
Hele, trochu zapátrám a zkusím ukecat jednu ze sester.
Dobře.
Co je s tou pintou?
Matinko.
Slečna La Rousseová. Arthur Purdy.
Nedávno jsem o vás psal článek.
S fotkou, jak stojíte mezi dvěma historickými auty.
Ano, vzpomínám si.
Nazval jste to „Dívka s Bristoly“.
Moje matinka.
- Těší mě - Dobrý den.
- Jdete z nemocnice? - Ne, ale já ano.
Byla jsem tam pracovně.
- A co děláte? - Stala se nejpodivnější věc.
Donutili mě jít do pokoje a pak jsem musela…
Mladý muži, má dcera dala slib, že o tom neřekne ani živáčkovi.
Ten se dá porušit jen za peníze.
V historii medicíny to musí být jedinečný moment.
To nejspíš je. O podobné transplantaci rozhodně nevím.
Nevybavuju si ji. Nevím, zda se o ni pokusili Číňané.
Pokusili? Víte to?
- Právě teď to jen zkoumají. - Ano.
Vždy to byl můj koníček.
Máte v plánu další transplantace tohoto orgánu?
NEJHOUPAVĚJŠÍ TRANSPLANTÁT BRITSKÉ KNOW-HOW RAZÍ CESTU
DOKÁZAL TO!
MÁ HO!
VYZKOUŠELA HO!
Tady jste!
Kam to jdu? Řekne mi to někdo?
Na venkov, pane Anthony. Pro vaši ochranu.
- Tam dole jde do tuhého. - Nedivím se.
Bude se vám tam líbit.
Jdeme na to.
TRANSPLANTAČNÍ KŘÍDLO
Pan Whitbread to naplánoval dávno.
Tiché místo na venkově, kde vás nenajde tisk.
Nemáte to ale štěstí?
Žádná práce, jen dva měsíce klidu a odpočinku.
- Dva měsíce! - Přírodu nepopoženeme, že?
Budeme vás chtít ukazovat, pane.
- Budou vás zkoumat doktoři. - Jo.
Nechci, aby na mě doktoři celé měsíce zírali, děkuji.
Osobně se mi to celé hnusí.
Ale pro pana Whitbreada…
Omluvte mě.
Pane Anthony, to nesmíte. Ještě se nemůžete přepínat.
KDO MÁ PERCYHO?
TRANSPLANTAČNÍ ZÁHADA
Transplantační noviny.
Všechny novinky! To nejnovější!
Venku jsou dobrovolníci, pane Whitbreade. Chtějí pomoct s dalšími transplantacemi.
A kupují, nebo prodávají?
Kupci. My hledáme prodejce.
Nemáme dost materiálů. Nemáme co transplantovat.
S tím by něco šlo udělat, pane.
Co konkrétně?
Nevím, ale všimla jsem si, že většina mužů má k těm svým
malým ďáblům přátelský vztah.
Určitě by byli rádi, že neplechu tropí pořád i po jejich smrti.
Pokračujte, sestro.
Celé jsem to nepromyslela, ale…
MÁTE, CO JE TŘEBA? PŘEJDĚTE NA BRUTA, VELKÝ DOUTNÍK
No tak, June, udělala bys to. Za koho mě máš?
Kdyby s tím za mnou přišel Harry, řekla bych mu, ať ho dojde vrátit.
Jsi hrozná!
Vždyť si na Harryho pořád stěžuješ.
Lepší by mu stejně nepomohl.
Špatný řemeslník viní své nástroje.
V tom by vypadal dobře.
Ani ti neřeknou, kde je vzali.
Ta představa se mi nelíbí.
Nikdy nevíš, kde předtím byl.
A co na tom? Stačí vědět, kde bude.
Ne. Ne, je to divné.
Kdyby mi George řekl: „Podívej se, Kate, co mám.“
Řekla bych mu, že chci rodokmen.
Ne, v mém domě prostě ne.
Děkuji, naše báječná Doreen.
Pánové, promiňte, právě jsem přišel, jdu z nemocnice.
Něco vám řeknu, jsou to vtipálci. Vytahovali mi stehy.
Šití tak hrozné nebylo, ale když mi je sestry vytahovaly…
Proboha. Byl jsem naprosto zmatený.
Slyšeli jste o tom muži s transplantátem?
Ne, ty ne, matko, tobě tak daleko paměť nesahá.
Ten chlapík přišel k doktorovi a říká:
„Když si kýchnu, připadám si sexy.“
A doktor na to: „Co na to berete?“
A ten chlapík na to: „Pepř.“
A četli jste, co psali v The Sun?
„Nejhoupavější transplantát.“ Šel jsem za ním.
Říkám mu: „Houpe se?“ A on: „Jen při běhání.“
A samozřejmě, že jeho žena zuří.
Žárlivost. Čistá žárlivost. Chce rovnoprávnost žen.
Je to jako vzít si antimonopolní úřad.
Když mi začne růst, ona ho zastaví.
Byl jsem vychován tak, abych darovanému koni na zuby nekoukal.
Vždyť už se mluví dokonce o srdcích opic.
Četli jste The Sun? „Nejhoupavější transplantát.“
Šel jsem za ním a říkám mu: „Houpe se?“
Nejhoupavější transplantát…
Vždyť už se mluví dokonce o srdcích opic.
Srdce opic.
Jsi jen zvíře v zoo…
OPIČÍ PAVILÓN
Sedíš a cítíš se pronásledován a zneužíván.
Jsi zamčený a já jsem na svobodě.
Ale nedokážu říct, kdo se dívá na koho,
protože jsem zvíře taky.
Ale ty jsi zamčený v zoo
a díváš se na mě a já na tebe.
Bůh stvořil nebe a hluboké modré moře.
Ale člověk natrhal květiny a vyrval stromy.
Bůh stvořil měsíc, déšť a slunce,
ale člověk stvořil peníze, bomby a zbraně.
Proto jsme zvířata taky.
Lidé se neustále smějí. Jsem k smíchu.
Nemůžu spát. Urazila mě dokonce i gorila.
Vy chudáčku.
Proto vás chtěli odvézt. Aby vás uchránili.
Ano, tuhle ochranu nepotřebuju.
A nikdo mě nedonutí.
To nikdo nemůže. Odejít odtud můžete dobrovolně.
Oni mě nehledají?
Snaží se vymyslet dobrý příběh pro tisk.
Sestro, nemohla byste mi pomoct vy?
Víte, musím vědět, komu patřil.
Co?
Jo tohle!
Musím s tím žít.
Musím vědět, kdo byl ten dárce.
Kathy, drahá, máte ty náčrty?
Omluvte mě.
Říkal jsem, že musím vědět, od koho ho mám.
Rozumím vám, drahý.
Ano, samozřejmě, vaši tetu poznám ráda.
Uvidíme se tam.
Britské muzeum. Ve čtyři hodiny. Sbohem.
NEMOCNICE BOWCHESTER TRANSPLANTOLOGIE
BRITSKÉ MUZEUM
První transplantace prý dělali starověcí Egypťané.
- Měla ji jedna z mumií. - Víte o tom hodně věcí.
Mám k tomu vlohy.
Někdo má vlohy k hudbě, já k těmto malým stvořením.
Tady máte.
Seznam všech mužů, kteří zemřeli v den, kdy vás přivezli.
Nevím, který z nich to byl.
A kdyby ano, překročila bych meze.
Ani slovo, sestro Flanaganová.
Bože, rodinné kvarteto.
Když se podívám tak daleko.
Nebuď mě prosím z mého zasnění.
Jen si říkám, kým bych mohl být,
kdybych žil uvnitř mého snu.
Mohl bych být král nebo fotbalista.
Řídit auta a být velký motorista.
Kosmonaut nebo milionář.
Mohl bych dělat cokoliv a kdekoliv.
Pilot formule nebo politik,
muž vlivu nebo muž víry.
Mohl bych cítit téměř cokoliv,
kdybych mohl v mém snu žít.
Snít, že jsem daleko.
Prosím, nebuďte mě z mého snění.
Slečno? Maggie Hydeová?
Tamhle. Teď je v pohybu.
- Slečna Hydeová? - Přesně tak.
- Kdo jste? - Percy.
- To je křestní, nebo příjmení? - Pan Percy.
Těší mě, pane Percy.
Vidím, že máte prsten.
Vlastně ne. Teď ne. Už je to zbytečné.
Ernie, to byl můj manžel…
Můj nebožtík manžel, jak bych asi měla říct, byl rozmáčknut.
To mě mrzí.
Skutálel se na něj celý sud piva Burton.
Kde přesně ho vlastně rozmačkal?
Jen svrchní část těla?
Příšerné!
Ernie by vás měl rád. Slabochy nemohl vystát.
- Byl silný? - Mužný.
- Čilý? - Ano.
Dobře.
Já moc světlo nemusím, co vy?
Záleží, co dělám.
Mluvme o vás.
Jak nezajímavé.
Jste podivný. Čekáte, že se vším začnu já.
Ano, Maggie, ono je to trochu složitější.
Můžete mi to říct. Nikomu to neřeknu.
Mám za sebou menší pobyt v nemocnici.
Tak to je opravdu milé. Vodíte tu dívku za nos a pak…
Já jsem vždy byla čistá.
Ne, to ne. Šlo jen o menší zákrok.
A jaký? Muži dělají takové blázniviny.
Ani nevím, jak se tomu říká, ale už je to lepší.
- Protože se mi líbíš. - Díky.
Bereš antikoncepci?
A nemyslíš si, že bys třeba možná měla, však víš…
Ne.
O tohle se vždy staral Ernie.
- Takže tu nic nemáš? - Samozřejmě, že ne.
- To má mít na starosti muž. - To je dost staromódní pohled.
Obzvlášť u někoho tak mladého.
- Nemá nějaké v šuplíku? - Obávám se, že ne.
Vždy je nosil v náprsní kapse, pokud nějaké měl.
Nebo v zadní kapse, pokud měl jen svetr.
- Tak to je konec. - To je celý Ernie.
A neměl ani kapesník, když kýchal.
- Máš cigarety? - Vždyť nekouříš.
- Jednu o Vánocích. - Tohle je spíš půst.
Jak dobře jsi Ernieho znala?
Ne, teď ne. Málem jsem na něj zapomněla.
Je to hloupá otázka. Byl to můj manžel, ne?
Ano, tím myslím…
Některé ženy znají své muže lépe než jiné. Prostě…
Kupou se společně. A tak dále.
Kam tím míříš?
Prostě mi jde o to, jestli bys poznala jakoukoliv
část Ernieho, kdybys ji viděla?
Něco je s tebou silně v nepořádku.
Ne, o takových jako ty jsem četla. Měli by vás zavřít.
- Tohle není vtip. - Zavolám na policii.
- Ty jsi to neuhodla? - A co?
To mně transplantovali ten penis.
Ne! Tomu nemůžu uvěřit.
Mně se to stát nemohlo. Je to jako vyhrát loterii.
- A chtěl jsi ho použít? - K tomu ho tam taky mám, ne?
Panejo. Vůbec tě nedokážu odhadnout.
Měl jsem vědět, že do sebe všechno nezapadne.
Hledám předchozího majitele.
- Ernie? - Jinak jsem si to ověřit nemohl.
Tak to je urážka, abys věděl.
Ne, když se podíváš pořádně.
Nepodívám se vůbec.
Nevím, proč se musíš cítit uraženě.
Kdyby byl Ernieho, byl by tady vlastně doma, ne?
Jde o to, jak všechno děláš.
To ti nikdo nikdy neřekl, že to holky nemají rády?
A co jsem měla dělat? Podepsat ho?
A víte co, pane chytrý ptáku?
Ernieho jsem znala docela dobře.
Spolu jsme se možná nekoupali, ale nejsem slepá.
Měl na něm hnědé znamínko.
A pokud ho přišili správně, z tvého pohledu bude vlevo.
MUŽI! KDYŽ JDETE ČŮRAT, MUSÍ JÍT VÁŠ NEJLEPŠÍ KAMARÁD TAKY?
- Promiňte. - Ne, kaši si udělám sama.
Poznám čápa od másla.
A ano, Daz bych ráda vyměnila za jiný prací prášek.
- Paní Dorsetová? - Není tu. Co jí chcete?
Neprodáváte náhrobní kameny, že ne?
Nechte ji být, ano?
Souvisí to se smrtí jejího manžela, ale je to poněkud osobní.
Takže jste od pojišťovny? Už bylo načase. Najdete ji tamhle.
- Kde? - Na hřišti.
A nepokoušejte se ji ošidit.
Za tak strašnou nehodu by měla dostat ještě něco navíc.
- Joanne, jdeme domů. - Promiňte.
Raději se mnou nemluvte.
- Jste paní Dorsetová? - Ne.
Ta je tamhle.
ANGLICKÉ A ZAHRANIČNÍ KNIHY HINDUISTICKÁ EROTIKA A SPECIALITY
Buďte tu prosím jako doma.
Napaste své oči, chlapče. Toto je pravá Indie.
Zkuste to dnes v Londýně. Říká se, že jsme shovívaví,
ale vyfasujete za to pět let natvrdo.
Co si o tom myslíte?
- Akrobacie. - Ne.
Jen trpělivost a odhodlání.
Zajímají vás vzácné a báječné věci?
To ano.
Ale jsem tu kvůli Herbertu Rossovi.
Kvůli Herbertovi…
- Znal jste ho? - Máme společný zájem.
Chtěl bych mluvit s někým, kdo ho znal.
Lépe než já nikdo, chlapče.
Přáteli se staneme.
Přáteli zůstaneme.
ZAVŘENO - OTEVŘENO
Přáteli navždy budeme.
Nejen dnes.
Pojďte. Ukážu vám jeho fotky.
Prosím, neklamte.
Prosím, nepředstírejte.
Jen buďte můj společník a přítel až do samého konce.
Ještě brandy, chlapče?
Děkuji.
Ano. Herbert byl milý hoch.
Drsný, ale však víte, mužný.
Mladé lidi mám rád.
Byl velmi pohledný.
Stejně jako vy, samozřejmě.
Ale nebyl to sukničkář.
Chtěl jsem ho naučit pít brandy, ale pivo mu bylo vždy příjemnější.
Večer jsem vařil pro nás oba.
To mi moc chybí.
Pane Spaultone, já ale sukničkář jsem, omlouvám se.
Jen jsem chtěl vědět, jak zemřel. Mohl byste mi to říct?
Když se jeho náklaďák srazil s cisternou benzínu.
Prý byl spálen k nepoznání.
Úplně celý. Jak hrozná, hrozná škoda.
Jeho pokoj je stále volný, pokud hledáte ubytování.
Jak milé. Ale potřebuji být blíž centru.
Vyprovodím se sám.
- A děkuji. - Samozřejmě.
ANGLIE OD VÁS OČEKÁVÁ, ŽE SVÉMU NÁRODU NĚCO ZANECHÁTE
Paní Goldová, vlastně mám něco…
co mohlo patřit vašemu manželi.
Ano. Ale taky nemuselo.
Děkuji vám.
Můj David vše rozpůjčoval. Rozpůjčoval? Rozdal.
Jsem žena, ženy něco vydrží.
Můj David mi říkával:
„Jsme tu, abychom se podělili.
Ať to bude mít kdokoliv, stejně si to do hrobu nevezme.“
Svatá pravda.
- Skvělý manžel. - Ano?
V každém ohledu, věřte mi, pane Anthony.
Všichni mi říkají: „Leah, vdáš se znovu.“
Pane Anthony.
Když žena přijde o Rolls Royce, jde si koupit Mini Coopera?
Ten muž, pane Anthony, vás naplnil teplem.
Jak báječné!
- Máte děti? - Pět.
- Já žádné. - Tak se neusmívejte.
Dobrá. A ten majetek mého manžela?
Ta věc mu dost možná nepatřila.
Tak mluvte, nebuďte nervózní. Jsem poctivá žena, neoklamu vás.
Máte to s sebou?
- Ano. - Tak mi to ukažte.
Vím, co to je. Kniha.
Byl to velký čtenář, pane Anthony.
Od obalu k obalu, stranu po straně. Takhle on četl knihy.
Nesetkali jste se?
Pojďte, něco uvidíte.
Podívejte se na to čelo a mozek, pane Anthony, velikosti…
- Váš manžel byl… - Génius.
Paní Goldová, když byl váš manžel v nemocnici,
dala jste lékařům svolení k jistý operaci?
Pane Anthony, můj David byl na poslední operaci,
když mu bylo 12 dní.
Myslel jsem, že tě namažu já.
Zlobíš se kvůli včerejšku?
Ne.
Nevím, co mě to popadlo.
To tím vedrem. Nikdy předtím se to nestalo.
Tím chci říct, že se to prostě nestává.
Hele, podívej. Našel jsem čtyři dny starej Times.
Není to pořádná vzpruha pro naši zemi?
Co začnou transplantovat teď?
Hej, to je nemocnice Bowchester!
- Nebyl tam tvůj Edwin? - Panebože!
Chcete to koupit? Je to tu levné.
- Paní Warringtonová? - A vy jste kdo?
Týká se to zesnulého pana Warringtona.
- Pokud jste jeho žena… - A sakra!
Tak pojďte.
Dala jste povolení k transplantaci?
Omlouvám se.
Měl byste jít dovnitř.
NĚKDO NĚKDE CHCE TEN VÁŠ
- Jste reportér? - Ne. Prodávám starožitnosti.
Opravdu?
A co můj velšský kredenc?
Vypadá pravě.
Ale vaše židle nejsou.
Na ty jsem se neptala.
Jak víte, že jsem ten souhlas dala?
- A dala? - Já se ptala první.
- Já jsem příjemce. - Kdo vám…
Někam přijít musel, ne? O to přeci jde.
Nemusíte mi to věřit. Můžu vám to dokázat.
Pokud chcete identifikaci, pak ne, děkuji vám.
Byl to váš manžel?
Konečně jste ho našel, co bude dál?
Rád bych o něm něco věděl, pokud vám to nebude vadit.
Myslím, že to zvládnu.
Bylo mu 34, snědá pleť.
Prodával kopírky.
Měl rád jazz, který nesnáším.
Hrál squash a dobře tancoval.
Byl štědrý. Pamatoval si narozky.
Nevěřil v Boha.
A bohužel ani na životní pojistku.
Měl rád děti. Ne, žádné nemáme.
Rád ponocoval, byl nenáročný, uměl rozesmát,
měl strach ze stáří.
Jezdil rychle, měl dvě pokuty. Stačí?
- Musí vám chybět. - Vrátím se do práce.
Možná i pronajmu pokoj.
To nebyla nabídka, pane Anthony.
Ale proč vlastně ne? Ušetřila bych za inzerát.
Chcete pokoj?
- To by nebylo správné. - Proč ne?
Protože bych vám ho připomínal.
Ano. Proto vám ten pokoj nabízím.
Chcete ho vidět? Je tam nepořádek, byl jeho.
Jeho?
Zámek na dveřích mého pokoje je mimochodem rozbitý
a nebudu ho opravovat. Což znamená, že jsem znásilnitelná.
Ale asi byste si to moc neužil.
Jdete?
BEA s lítostí oznamují, že let 335 do Londýna
bude bohužel zpožděn.
- Pokud se ptáš… - Ne!
- Chceš ho zpátky. - Jsi sobecký.
Taková je prostě lidskost. A Edwina znám moc dobře.
Tu příšernou publicitu nebude zvládat dobře.
To nebude muset, nikdo ho nezmínil.
Ale zmíní ho.
Lidé jsou hrozní. Někdo promluví.
Chci mít čisté svědomí. Vědět, že jsem udělala vše.
Pořád je to můj manžel…
Naneštěstí.
Pomysli na to. Edwin, vůbec první muž na světě.
Hazel.
Opustil jsem svou ženu.
Ale chtěl jsi, ne?
To je poslední várka?
Posílají je z celé země.
Muži umírají s úsměvem na obličeji.
A jejich manželky mají záchvat zuřivosti.
Kathleen, jste geniální.
Nabízí se nám nové obzory. Teď není nic, co bych nedokázal.
- Mohu vybavit britské námořnictvo. - Potřebují spíš lodě.
Jednou to uděláte na střeše autobusu a zavřou vás.
Když prší, tak prší…
- Ověřit dva a půl. - Dva a půl ověřeno.
Vrať to zpět.
Hej, Rembrandte.
Zase jste v telce.
Bože!
Hele, nemůžeme jít někam ven?
My dva?
Třeba do kina.
Vy ďáble! Ano, to bych ráda.
Jak super! Děkuji.
Kouknu, do dávají.
Bral vás Guy do kina často?
Moc ne.
- Měl raději divadlo? - Ne.
Tak spíš nějakou restauraci.
Nějakou mnohem romantičtější. Našla jste nějaký dobrý film?
A co Jsem zvědavá žlutě?
Paní Warringtonová, nechci být zvídavý,
ale váš manžel a já mámě něco společného.
Máte oddělené pokoje. Pokud byl nedostačující, chci to vědět.
Víte, nechci si dělat plané naděje do budoucna. Dobře?
Dobře.
Tyhle jsou od jeho přítelkyň.
Bylo jich mnohem víc, ale vystlala jsem jimi klícku.
Opravdu?
Jak na vás asi tak spadl bez oblečení?
Byly v obalu vinylové desky.
Asi čekal, že je tam hledat nebudu.
Přečtěte si je.
Všechny vrní uspokojením.
Je tam i Francouzka, Němka. Máte velké štěstí.
Zdědil jste ekvivalent historického Rolls Royce.
- To jsem nevěděl. - Ani já ne.
Byl totiž velmi všestranný.
V tom štosu jsou dopisy od pěti žen
a bůhví kolik dalších jen nemělo sílu napsat dopis.
Do postele nechodil jen se mnou.
To od něj bylo velmi hloupé.
Choval se ke mně jako Londýňan k Westminsteru.
Vždy se tam chce podívat, ale neustále ho jen obchází.
- A proč jste se nerozvedla? - A proč?
Abych přiznala pět zpackaných let života?
Abych se vdala a zpackala dalších pět? Ne.
Někdo to možná udělat může, já ne.
Navíc mám tenhle dům ráda.
Neodstěhoval bych se. Vymstilo by se mi to.
První hodný muž, který se objeví…
Já na hodné muže nevěřím, pane Anthony.
Pokud je muž své ženě věrný, je to teplouš, impotent
nebo profesionální potápěč.
- Tomu nevěříte. - Ne?
Já nevěrný nikdy nebyl.
Jak byste mohl být?
Pomstila se vám mnohem dříve než ten lustr.
Půjdeme do toho kina?
- Chamtivče. - Můžeme?
Dobře.
Zavolám ti, drahý.
Sbohem.
Kam teď?
Hej, kam teď?
Nevím.
Po jídle bychom si mohli zajít na drink do místní restaurace.
Vypadáš velmi přitažlivě.
Děkuju.
A drink by byl fajn, ale slíbil jsem, že navštívím přítele, který žije sám.
Zanedbával jsem ho.
Tak zatím.
Bylo milé, že jste mi zavolal.
To, že přijdu, jsem slíbil Guyovi Warringtonovi.
Jak dobře jste ho znal?
Velmi dobře.
- Ano, připomínáte mi ho. - Taky z něj něco mám.
Lidé rostou podle svých přátel.
Nemyslíte spíš podle svých psů?
O psech se můžu bavit s veterinářem.
Podejte mi polštář.
Níž.
Ještě jeden.
- Lepší? - Mnohem.
Jako u všech mužů čekám, že jsi v milování dobrý.
Dar osamělé ženě.
Nuže…
Jsou na to třeba dva, ne?
Proč mě nepolíbíš?
Ráda se líbám.
Ne. Tady ne.
Do toho, můj chlapče Percy.
Můžeš sem přijít a pomoct mi.
Musíme být nazí, naprosto nazí.
- Je to naprosto nutné? - Ano. V oblečení to nesnesu.
Zavři okno.
Ne, závěsy nech. Musíme mít světlo.
- Hej! - Nazí.
Naprosto nazí.
- Proč jsi mi to sakra neřekl? - A jak?
Nechat mě ho vidět takhle, oholeného jako nějakého mnicha.
Podívej, je to strašná věc.
Jen tak ho vodit za nos a pak ho najednou vyhodit.
A co já?
Mohla jsem dostat infarkt.
Jsem v péči doktora. Musím být opatrná.
- Měli jsme zatáhnout závěsy. - Co?
A pak na mě skočit ve tmě?
Neřekl jsi mi, jak se to stalo.
Milovat se nechceš, ale mluvit o tom jo.
Možná nevařím, ale recepty čtu stejně.
Jak se to stalo?
Jsem ten muž s transplantátem.
Panebože!
Tady máte, pane.
OBNOVOVAČ VLASŮ
Po tomhle prý vlasy narostou i tágu.
Nemyslíte kouli, pane?
Nech si to růst, kde chceš, a já udělám totéž, ano?
LÉKÁRNA
Haló?
Haló. News Of The World?
Dobře.
Chtěl jste mě vidět ohledně pana Guye Wallinghama?
- Warringtona. - Warringtona.
Je to nějaký manželův volič?
- Pokud ano… - Napsala jste mu dopis.
Aha. Mohu ho vidět?
Obávám se, že je doma.
Ano, pana Warringtona jsem znala. Jednou přišel manželovi prodat kopírku.
Věnoval mi pozornost a já ho přirozeně odmítla.
Byla jsem vdaná a svého manžela milovala.
Jednou jsem mu napsala. Ze slušnosti.
Ale můj dopis mohl být vyložen mylně.
Nejspíš chcete peníze?
- Prosím? - Kolik chcete?
Ale ne. Nevydírám vás.
Ne, jsem tu, protože…
Protože Guy Warrington a já máme něco společného.
Podívejte.
- Nazýváte ráda věci pravými jmény? - Ano, vskutku.
- Bez ohledu na věc? - Jak to se mnou souvisí?
- Jde pouze o jednu věc. - Chápu.
Podívejte, každý muž má věc.
A jako otisk prstu je každá věc muže odlišná.
Poznala byste věc Guye Warringtona,
kdybyste ji viděla znovu?
Pokud je vaše věc to, co myslím, kladete velmi neobvyklé otázky.
Jinak to nešlo. Říkala jste, že věci ráda nazýváte pravými jmény.
Ano, samozřejmě. Tomu rozumím. Mohl byste mě na moment omluvit?
Musím se věnovat něčemu důležitému.
Počkejte tady, prosím, a dejte si drink.
- Haló? - Můžete přijít nahoru?
První dveře vlevo.
Haló?
Vstupte.
Ty prohnaný muži.
To bude zábava.
Teď budeš potrestán.
Pojď sem, otroku.
Vrať se, je to zábava. Opravdu.
Měl jsi hezký den?
Zůstala jsem vzhůru, abych ti řekla, že ten můj pokoj potřebuju.
Doufám, že bude týdenní výpověď stačit.
Dobrou noc.
Znám jedno místo nedaleko odtud.
Není to daleko, lásko, ale když přijdeš,
znám místo, kde budeme sami
a budeme mluvit o tom, jaká láska bývala.
Znám místo nedaleko odtud
a najdeme si cestu skrz ulice města.
Skrz šílený a uspěchaný dav
a budeme mluvit o tom, jaká láska bývala.
Zdravím.
Znám jedno místo nedaleko odtud.
Není to daleko, lásko, ale když přijdeš,
znám místo, kde budeme sami
a budeme mluvit o tom, jaká láska bývala.
Netušila jsem, že je mrtvý.
Myslela jsem, že se odstěhoval. Nebo že se začal nudit.
Ženy jsou v tom upřímnější. Pokud se začnou nudit, řeknou to.
Muže najednou přestanete vídat.
- Byl jste jeho přítel? - Svým způsobem.
A určitě je mrtvý?
Protože se mi nelíbí být předávána, jako bych byla z druhé ruky.
„Tady máš, kámo, já už si užil.“
Zemřel celkem náhle a našel jsem u něj váš dopis.
On si ho nechal?
Kdo by řekl, že byl tak citlivý?
Jste vdaná?
Tak trochu.
Nechal mě.
Vy určitě jste. Ženatý.
- Tak trochu. - Stejně jako já.
Jsou otevřené hospody? Něco bych si dala.
Dobře.
Věděla jste, že byl Guy ženatý?
Samozřejmě, že jsem to o něm věděla.
Podívejte, mám dítě, pracuju v kavárně.
Podívejte se na ně.
Není to žádná nádhera, že? Myslíte, že se na sebe můžu podívat?
Nezadaní se o mě neperou.
- Jste velmi přitažlivá. - Kolik chcete půjčit?
Těžíme z toho maximum, že?
To je v pořádku.
Bydlím tamhle.
Ale dál nemůžeš. Kvůli mému tátovi.
Pojď sem.
Pospěš.
Tohle vše jsme dělali.
Marilyn.
Nemusíš, víš to?
Proč ne? Vzals mě na rande, koupil mi pití…
Co to s tebou je?
Tím myslím to, že mě vlastně neznáš. Jsem cizinec.
Mám tě rád, jsi zábavná.
A chovám k tobě respekt.
Za jakou dívku mě to máš?
Respekt si nemůžu dovolit.
- Tohle pro tebe není dost. - Ne.
Myslela jsem si, že bys mohl být
milý a slušný jako on,
ale vůbec nejsi jako on.
Ani se v životě neumíš bavit.
Počkej, až se poznáme trochu lépe.
Nemám čas.
Některým ženám to nevadí, že?
Nedivím se, že tě žena opustila. Je mi jí líto.
Povýšený blbče!
Marilyn!
TRANSPLANTOVANÝ MUŽ ODHALEN, ŽENA MÁ ZLOMENÉ SRDCE, DOKTOŘI SE BOUŘÍ
Měl jsi vyčerpávající noc?
Překvapuje mě, že nejsi u své ženy. Není zrovna samotářský typ, že?
Nebo ses možná chtěl nejdřív probrat těmi adresami.
Včera jsem poznal dívku Marylin.
Tu, která ve slově miláček píše „y“.
Něco jsem zjistil.
Nemá smysl se s někým milovat,
pokud ti na něm nezáleží.
Takže nechtěla?
Já jsem nechtěl. Líbila se mi.
Chovat se k ženám jako k lidem? To ne.
Měl by sis pospíšit. Vědí, kdo jsi. Jdou po tobě.
Tolik práce, tak málo času. Kdo je na řadě další?
Nikdo další být nemusí, Moiro, stačí říct.
Nejsem tvá hlídačka. Zkus svou ženu.
Paní Anthonyová, může váš manžel trpět ztrátou paměti?
Nevím, proč jinak tu není.
Takhle zůstaňte, prosím. Dobře, ještě trochu… Jo. Nádhera!
A co je tohle?
To jsem viděla včera.
To nepsal Edwin, budou to zákazníci.
- Mohu si to nechat? - Jistě.
Panebože! Ano. No samozřejmě.
V novinách jsem viděla vaši fotku.
Mám se vás dotknout a říct:
„Jste ten muž s Percym a já žádám pět liber?“
Nebo je ta cena spíš víc…
imaginární?
Vtipné! Vy a v mém bytě.
Musíte mi dát svůj autogram, otisk palce nebo něco takového.
- Paní Rogersová, můžeme si promluvit? - Samozřejmě. O čemkoliv. A všem.
Cigaretu, drink, půl tuctu ústřic? Cokoliv.
Jsem tak nadšená! Musíme to oslavit!
Načneme k tomu lahev šampusu.
- Ne, skotskou, prosím. - Tak tedy skotskou.
Paní Rogersová.
Víte, jsem tu kvůli mému dárci.
Dárci! Myslíte vašeho…
Můj manžel!
Jistě, deštníky zapomíná ve vlaku taky.
Ne.
Proto jsem ho poslední dobou moc neviděla. Bez něj se bojí vrátit, víte?
Ne, patřil Guyi Warringtonovi.
Guy!
Ale! Víte, co Guy vždy říkával?
Že pokud někdy umře, budou ho muset umlátit k smrti.
- A teď ho máte vy? - Ano.
Pojďte se posadit. Ano. Máme to ale štěstí!
- Jak dobře jste ho znala? - Velmi dobře.
Neřekli vám to? Stalo se to tady.
Víte, přišel sem můj manžel Charles
a Guy vyskočil z okna. To bylo příšerné, že?
- Chudák. - Váš manžel ho našel?
Nemějte obavy, teď je v Sheffieldu.
Posaďte se, no tak.
Podle mě je hrozné, aby muž zemřel bez oblečení, víte?
Samozřejmě, my ženy jsme jiné.
Vždy chceme vypadat co nejlépe, nesouhlasíte?
Takže, o čem jste se mnou chtěl mluvit?
Víte, přišel jsem za vámi, protože…
To klidně udělat můžete. Myslím, že to bude snadné. Ano!
To je mi něco. První z několika mála.
A mám ho přímo v obýváku. Ano!
No tak, promiňte. Omlouvám se vám.
Nechtěla jsem vás obtěžovat.
Chceme jen článek, paní Hydeová.
Proč ho nenecháte být, vy šťouralové?
Nevím, kde je. Stejně bych vám to neřekla.
Zavři dveře, drahý. Nebo jsi nějaký fetišista?
Ano.
To je ono, drahý. Svlékni se. A pospěš si.
No tak, drahý.
Sundej si kalhoty. Na formality si nepotrpíme.
Ano.
Víš, dělám to jen ze sentimentálních důvodů.
Abych tím uctila Guye.
Co to bylo?
Panebože! To je Charles.
A to slíbil, že pojede do Sheffieldu. Muži!
- Helgo! - Ano, zlato, ano, můj drahý!
Helgo, otevři. Pospěš si.
Na to není čas.
- Kudy? - Tudy.
Helgo, pospěš si! Otevři mi!
Co?
Chtěla jsem, aby koupil bungalov.
Helgo!
Co tam nahoře dělá?
Podívejte se na něj. Skočí?
Omluvte mě.
Hildo!
Ano, drahý? Děje se něco?
- Haló? - Haló, Moiro?
- Ano. O co jde? - Už tě mám tak akorát dost.
Provdala ses za nesprávného a teď jsi zbabělá zkusit to znovu.
- Že to říkáš zrovna ty. - Mlč!
Dnes jsem o sobě něco zjistil. Já v srdci prostě sukničkář nejsem.
Ženy mám rád, ale nemám potřebu mít víc než jednu.
A mám strach z výšek.
Tak se rozhodni, co chceš ty.
Buď se prostě pořád lituj, nebo vezmi to, co je ti nabízeno.
- Vrať se domů. - Snažil jsem se…
Počkejte, dojdu pro peníze.
Drahoušku, měla jsem strach.
Pane Anthony, mohu si vás vyfotit?
Můžete takhle vydržet, prosím? A znovu.
Ještě jednou. Do rodinného alba.
Máš se vrátit do nemocnice. Volali ráno.
- Prý tě musí operovat znovu. - Operovat?
Mohl byste nám o té operaci něco říct?
Ztraťte se!
- Co jsi říkala s tou nemocnicí? - Není se čeho bát.
Půjde jen o drobnou úpravu. A celou dobu ti budu nablízku.
Ano, ale co je to za úpravu?
Edwine, víš, že tomu nerozumím.
Pan Whitbread ti to vysvětlí.
Sanitka pro tebe přijede v sedm.
Nikam nejdu. Nic s tím není.
Prosím, drahoušku! Kvůli mně!
Vše bude zase v pořádku. Jako kdysi.
Můžete prosím zastavit?
- Kam to jdeš? - Ke kadeřnici.
Bude to jen hodina.
Uvidíme se doma.
No tak, lásko.
Zapomeňme na vše, co jsme udělali špatně.
Vzpomeňme si na vše, co jsme udělali dobře.
Je to k ničemu, zlato. Tvá žena se tě nevzdá.
A ostatní také ne.
Jsi prostě až příliš známý.
A teď se nechovám jako zbabělec.
Neplakej.
Můžeme někam odjet.
Myslíš si, že to tisk a veřejnost nafukují,
ale jak to asi bude vypadat, když jim dopřeješ skandál?
Dokázal bys to přežít?
My podle mě ne.
Muži si myslí, že se náramně bavím.
Ženy se na mě dívají jako na poslední kabát z norka.
A Hazel si to prostě užívá.
- Miluje pozornost. - Přesně.
Proto tě nikdy nenechá odejít.
Ale nikdy ti neublížím. Jenže pak to samé udělám znovu.
Kéž bych byla tak tvrdá, jak se snažím být.
Nevím proč.
Sbohem, lásko. Opatruj se.
Tyhle okamžiky v životě se musíme naučit sdílet.
A nenechat se srazit na kolena. Musíme se o to prát
o chvíle, které si budeme pamatovat navždy.
Od prvního krátkého ahoj, až k poslednímu sbohem.
Tak jsme tu. Tady vystupuješ, kamaráde.
Dovnitř.
Vezmeme tě tam zadem, abychom převezli tisk.
To je ono. Dobře.
NEMOCNICE BOWCHESTER TRANSPLANTAČNÍ KŘÍDLO
Podívejte se, Whitbreade!
Na žádnou další vaši genitální záhadnou cestu se nevydám.
Chci vědět, co se děje, než mi zkřivíte vlásek.
Jak vás znám, tentokrát se určitě probudím
a zjistím, že jsem jediný se dvěma.
Nebo s oběma.
Ano, tentokrát se neproberete, protože vás ani neuspíme.
Protože, Edwine Anthony, první příjemce pyje v Británii,
kterého chce poznat snad každý…
seznamte se skoro s každým.
POTLESK
Víme, že je to překvapení, Edwine, ale jste součástí minulosti.
Ale nebojte, jste obklopen přáteli a obdivovateli.
Tak mu zatleskejte.
Ne!
Ale nejdříve vaše ženuška, která při vás v této těžké době stála.
Žena, jejíž víra pro vás znamenala tolik.
Vaše manželka Hazel Anthonyová.
Za tu bílou lež se omlouvám, zlato.
Ano, paní Anthonyová, všichni bychom chtěli vědět,
jak jste reagovala, když jste se dozvěděla
o manželově… transplantaci.
Byla jsem moc hrdá.
Ten původní moc nevyužívala, takže nový vlastně nic nezmění, že?
Víte, co se říká. Dobré manželství drží pohromadě humor.
Nás drží pohromadě chamtivost. Její.
To ti nezapomenu.
V nemocnici rozhodně o svůj důvtip nepřišel.
A nyní muž, který se za jeho tehdejší důvtip zaručí.
Stále rozprodáváš národní dědictví?
Přivítejte prosím televizního režiséra Jamese Vailea!
POTLESK
Omluvte mě.
Zdravím.
Eddie, jak rád tě vidím.
Rozhodně vypadá šťastně.
Alespoň mně se to tak zdá.
Dobrá, Jamesi, tohoto slavného muže znáte jak dlouho?
Čtyři roky. Že, panoši?
Ano, co se jeho krásná žena stala mou…
- Schopnou asistentkou. - Aha.
A tehdy jste se stali blízkými přáteli?
Blízkými přáteli! Přesně to my dva jsme. Že, Eddie?
Všechny ty krásné večery. Ano, byl jsem u nich pořád, že, Eddie?
Edwine!
Měl bych varovat pohotovost.
SMÍCH - POTLESK - TICHO
- V pořádku, Dotie? - Co? Jsem zničený muž.
A teď si pořiď nový.
Na londýnské letiště se dnes z líbánek vrací
triumf britské transplantační techniky.
Senzační transplantace údů pana Whitbreada
si získala nezvyklou mezinárodní chválu.
Mnoho starších světových státníků na něj pěje samé ódy.
Nyní se setká se svým posledním pacientem
panem Johnem, dříve Joannou Elderovou,
a jeho nádhernou nevěstou a bývalou tanečnicí Ritou La Rousseovou.
Jaká byla cesta?
- Co vaše žena? - Jsem vdaná.
- Vydrží vám to? - Rozhodně.
Joanno.
Johne! Vítejte doma. Jak milé.
Předběhli nás.
To ty jsi trvala na tom, že si počkáme na ten rozvod.
Nechtěla jsem, aby ti Percyho třeba zabavili.
Nyní transplantační reportérka Hazel.
Jaké je manželství s prvním uměle vytvořeným mužem na světě?
Zatr… Úžasné.
Vítej doma, Percy.
KONEC