Fordította: KariKari
Igaz történet alapján
Claude.
Vedd fel ezt a ruhát!
GENT, BELGIUM
Mellékutakon megyünk. Délről jönnek a németek.
- Délről megyünk be Brüsszelbe. - Igen, Atyám.
Isten legyed veled, Claude.
Március 1943 Párizs, Franciaország
Herr Reichmarshal!
Fraulein!
Pezsgő, nagyon kedves.
Csatlakozzon hozzám, Dr. Stahl.
- Hozzon egy poharat! - Szívesen.
Claire!
Kérünk egy másik pezsgős poharat!
Igen, uram.
Stahl-nak lesz.
Ez...és ez...
Carinhall-ba.
Ja.
És ez a Führernek lesz ajándék Berchtesgarden-ben. .
Még valami, Dr. Stahl?
AUGUSTUS 1943 Milano, Olaszország
Az ott Da Vinci-től "Az utolsó vacsora"
Az angolok lebombáztak három falat és a tetőt.
Cassino Apátságot 529-ben alapította Szent Benedek.
Ez februárban volt...
és ez Monte Cassino márciusban miután ledobtunk rá
20 tonna bombát.
Elnök Ú! Az az egyszerű helyzet, hogy olyan pontra jutottunk el a háborúban, ami
az legnagyobb veszélyt jelentheti az emberi történelem nagy eredményei ellen.
Professzor Stokes! Értse meg, ilyen a háború.
Emberéletekbe kerül, és még így is óriási teljesítmény.
Igen, uram. Van még más is.
Ez a Genti Oltár.
A katolikus egyház egy monumentális alkotása.
Most már tudjuk, hogy a nácik ellopták.
Miközben meg kell nyernünk a háborút
nem szabad elfelejteni, hogy mekkora árat fizetünk
ha le kell rombolni a modern társadalom alapjait.
Nézzük, mi a helyzet...
Itt vannak az oroszok...
a Szövetségesek itt vannak...és itt.
Néhány hónap, ha Isten megsegít bennünket, mind Berlinben leszünk.
Aztán lecsapunk nyugatra
Lengyelországon, Magyarországon és Ausztrián át.
Északon...Rómánál és Firenzénél.
És kelet felé Párizsig.
Az a kérdés...
ki fog vigyázni arra, hogy a Dávid szobor még mindig ott álljon?
vagy a Mona Lisa is ott mosolyogjon még.
Ki fogja megvédeni őket?
Professzor, nagyon meggyőző az érvelése.
Mit javasol?
Hozzunk létre és küldjünk oda művész fiatalokból egy csapatot, akik felkutatják a legnagyobb műalkotásokat.
A mi fiaink már ott vannak...és harcolnak.
- Család? - Feleségem van és egy kisfiam.
Lehet, hogy túl sokat kérek.
Megteszem, amit lehet, uram.
Michelangelo paródia készül?
Pont te vagy, aki azt teszi.
Éhes vagy?
- Veszel valamit? - Majd "Uncle Sam" fizeti.
-Penny hogy van? - Jól.
- Kételkedem az ízlésében. -Ő maga is.
Mi van a szíveddel?
Még ketyeg.
Részt akarsz venni a háborúban?
- Kincsvadászok? - Roosevelt írta alá..
Látom.
Összehoznunk egy csapatot, hogy megvédje a maradékot
és kinyomozza, mi hiányzik.
Nem vagy kicsit nem öreg hozzá?
De.
El kell menni a háborús zónába és megmondani
a fiainknak, mit lehet felrobbantani és mit nem?
- Ez a terv. - Oké, és hány emberünk van?
- Most hat. - Jézus!
- Veled hét. - Ez már sokkal jobb.
A bázisunk Shrivenham Angliában, és parancsra várunk.
Bázis...
kiképző bázis.
Nekünk?
Óh, öregem.
Kell, hogy legyen egy főnök Angliában.
- Igen, Donald Jeffries. - Az egy részeges.
- Te vagy részeg. - Az igaz, ezt add ide nekem!
Donald Jeffries nincs börtönben?
Nincs. Az apja visszafizette a pénzt.
De a felesége? Még vele van?
Nincs vele senki.
Mikor kezdünk?
MŰKINCSVADÁSZOK
Kösz.
- Örülök, hogy találkoztunk. Frank, James. - Donald.
- A fiúk alig várják, hogy kezdjünk. - Főhadnagy lettem!
- Elkeserítő a helyzet manapság. - Ne hallgassa Churchillt.
- Hogy van az aranyos felesége? - OK.
Mondta, hogy adjak egy puszit magának, de nem fogok.
- Elég, ha kezet fogunk. - Mit csinál mostanában?
Abbahagytam az ivást.
- Mióta? - Ma reggel 9,00-től.
Gratulálok.
Köszönöm, közlegény.
Epstein, egy közlegény New Jersey-ből.
Ne mondja! Honnan?
Newark... de valójában északról.
- Newark-ból? - Igen uram, északról.
- Gondoltam. - Igen, tényleg.
- Németországban születtem. - Észak-Németországban.
- Milyenek a fiúk? - Mint a görög istenek.
Az egyikük egy építész Chicago-ból, Richard Campbell őrmester.
És egy francia főhadnagy, Jean-Claude Clermont.
A Chalet-i Szépművészeti Iskola művészeti igazgatója.
- Preston? - Preston Savitz közlegény?
Közlegény? Nem nagyon illik ide.
Nem.
És végül Walter Garfield őrmester, szobrász.
Ismerem a fickót. Dolgoztam vele
az első világháborús emlékműnél St. Louis-ban.
- St. Louis? - Hé Stokes!
- Hogy vagy, öregem? - Hé, Walter.
- Hogy bírod? - Jól megvagyunk.
Úgy nézem, idősebb srácokat szedtünk össze.
Nem igazán szeretem az akadálypályát.
Nem olyan rossz.
A végén hason csúszással, miközben néhány könyök
vaktölténnyel lövöldözik a fejed felett.
- Hát igen is, meg nem is... - Hogy-hogy?
- Igen, tinédzserek. - És te?
Nincs vaktöltényem.
Délután találkozunk. A többit meg hagyjuk..
Addig ne hagyd magad meglőni.
Gondolom, már ismerik egymást, de
a kiképzés majd segít ebben.
Én magam és Jeffries főhadnagy választotta ki magukat,
mert szükségünk van a tudásukra és képességeikre.
Azt a feladatot kaptuk, hogy megkeressünk és megvédjünk épületeket, műemlékeket és műalkotásokat.
Kapcsold le a villanyt!
Tudtad, hogy igazi tölténnyel lövöldöznek?
Igen.
Mindenki kedvenc diktátora
19 évvel ezelőtt, miközben a "Mein Kampf" című szerelmes regényt írta
egy átlagos diák volt a bécsi Szépművészeti Akadémián.
- Ezt Hitler festette? - Nem rossz.
- Nem is jó. - Ezeket a fotókat
az OSS szerezte.
A Führer Múzeum tervei, amit
a szülővárosában, Linzben terveznek felépíteni.
Führer Múzeum?
A legnagyobb lenne a világon.
Nagyon sok műkincs kell bele.
Pontosan így van.
Tudjuk, azon vannak, hogy műkincseket lopjanak Amszterdamból, Varsóból és Párizsból.
A franciák elrejtik, a németek megkeresik és elviszik.
Ezért nem bombázta Hitler Párizst.
- Bezzeg Londont bombázta. - Tudom.
- Elkezdték az építkezést? - Nem, éppen ez az.
Elrabolják a műkincseket és valahol elrejtik.
Szerintünk házakban rejtik el ebben a körzetben és keletre.
A fiaink épp Normandiában harcolnak.
Át kell kelnünk a Csatornán Franciaországba.
- Mikor? - Hamarosan.
James egy barátja a Nemzeti Múzeum igazgatója Párizsban.
- Ha még él. - Ha még él , biztos van valami ötlete,
hová rejtették a francia műalkotásokat, és nekünk kell az információ.
Főhadnagy, megszerveztük a Csatornán való átkelést Deauville-be.
Emile, a kapcsolatunk fog várni ránk, és elviszi Párizsba.
Milyen mázli, hogy beszélek franciául.
Meg is kell ölnünk valakit? Nem ismerlek benneteket fiúk, de én nem vagyok képes.
- Megölné Hitlert, közlegény? - Nem lenne probléma.
És Richard, ha még egyszer közlegénynek szólítasz, lelőlek.
Oké. Erről van szó,
néhány napon belül átkelünk.
Még ha véget ér is a háború, semmivel sem veszélytelenebb.
Tehát
Óvatosan haladjatok, és semmi kockáztatás.
Ne feledjétek, az életetek fontosabb mint a műkincsek.
Július 1944 Normandia, Franciaország
Őrmester, nem tudja hol találjuk a parancsnokságot?
- Most érkeztek? - Igen.
400 méter innen. A kantin után.
Köszönöm.
Mi van?
Ezredes, ha megtenné hogy elolvassa a parancsot.
Rohadtul nem érdekel.. Én megmondom mi van a parancsban.
Tilos lerombolni régi épületeket...
Ne szakítson félbe, Főhadnagy!
Azért küldjek levelet az anyjuknak, arról, hogy meghalt a fiuk,
mert valaki nem akarta szétlőni a templomtornyot?
Nem, uram. Én nem fogok.
Pokolba vele!
Más?
Nincs, Uram.
Azt hiszem, jól ment.
Elmegyek sétálni.
Ne álljon ott!
Jöjjön be!
Mit kertes maga itt?
Magát keresem.
Üljön le!
- Tudja miért vagyok itt? - Nem.
Van magának egy testvére, Peter. Igaz?
Igen, igaz.
Tartják a kapcsolatot?
A testvérem.
Miért nem mondta nekem, hogy az Ellenállásban harcol?
Ez nem igaz.
Most már nem. Ma reggel lelőtték.
Megpróbált ellopni egy teherautót.
Egy műkinccsel megrakott autót, ami Németországba tartott.
És agyonlőtték.
Mit gondol, honnan tudott a teherautóról?
Tudja, Claire...
maga ismeri a múzeumot,
ismeri a műgyűjtőket,
a műkincseket.
Maga ezért nekem nagyon értékes.
Mégis, nincs kétségem afelől, hogy ha átkutatnánk ezt a lakást,
találnék dolgokat,
amelyek lehetetlenné tennék a további együttműködésünket.
Megtegyem?
Ahogy akarja.
Megteszem.
Ha még jobban beleavatkozik, nem kirúgatni fogom,
hanem átadom az SS-nek, azok majd elintézik a dolgot.
- A holttestét akarom. - A Szajna fenekén keresse!
DEAUVILLE, FRANCIAORSZÁG
Granger?
Kicsit aggód egy pillanat.
Azt hittem talán Vichy vagy és én rossz hely.
- Beszél angolul? - Igen.
- Beszéljen angolul. - OK.
Van esély bejutni Lisieux-be?
- Ki van zárva, Főhadnagy. - Nincs valahol rádió adó?
Nincs, Uram.
Cigaretta, konzerv, 11-es csizma?
- Hányas a mérete? - 9.
Hé, Sam!
Sam!
Epstein, hé!
Hé, Főhadnagy.
Maga egy igazi csoda. Mit vezet?
A nácik nagyon kapkodtak, amikor elmentek a városból. Hátrahagytak egy pár dolgot.
Örülök, hogy nem maradt a parton.
Igen, Uram. Csak muszáj volt, mert beszélek németül.
- Igen? Mi maga, tolmács? - Addig semmi sem vagyok, amíg Németországban vagyunk.
Kár.
Ki itt a parancsnok?
- Közlegény...Fielding őrnagyot keresem. - Igen, Uram.
Ott van. Fielding Őrnagy!
- Stokes! - John, hogy vagy?
- Nem voltam biztos, hogy megtalállak. - Jó hogy látlak. Mit találtál?
Ezt néz meg!
Azt hiszem, ez egy Monet.
Egy Vermeer.
Azért hívtalak,
van itt egy egész német konvoj, ami épp most hagyja el nagy sietve Vernont.
Több tucat ládával, telerakva ezekkel.
Több tucat festménnyel?
Több tucat ládával...
Úgy 30 kép mindegyikben.
- Tudok beszélni ezekkel a németekkel? - Nem tudom. Tudsz?
Kérdezd meg tőlük, hol szerezték!
és hogy van-e még több ilyen kocsi is.
Kérdezd meg újra!
- Köszönöm. - Sok szerencsét.
Azt mondja, egy Siegen nevű városba mentek..
- Siegen? - Igen.
Öt kocsiról beszélnek ebben a körzetben.
- Öt kocsi? Ő mondta? - Nem.
Ő mondta. Ő a parancsnok.
Egyenruhát cseréltek.
A francba!
Ha találkozom Hitlerrel, átadom az üdvözletét...
Százados úr.
A családomban mindig is építőmesterek voltak. Az apám, az apja is.
- Egyszerűbb életet akartam. - Igen.
Nemes dolog a piszkos munkát végezni.
Tudja James...
nem jól beszélni franciául. Hol tanulta?
Itt is, ott is.
- Egy darabig Kanadában tanultam. - Kanadában?
Montrealban.
Látom magát, Stahl!
Hol fog elrejtőzni?
Látom!
ST-LO, FRANCIAORSZÁG
Hé fiúk! Nézzétek, mit találtunk!
- Emlékszel, Sam Newarkból... - Hé, haver.
Találtam egy tolmácsot.
- Azt hiszem, én vezetek. - Hol van Campbell?
Savitz meglőtte.
Most már tudjuk. Nem csak úgy össze-vissza vannak. Rendszerezettek.
A festmények mindegyike mestermunka.
Mindegyik a németországi Siegenbe lett irányítva.
A nácik menekülnek, de visznek mindent magukkal.
Szóval, a közelükbe kéne valahogy kerülni.
Preston...
Te és Campbell Belgiumba veszitek az irányt... nevezetesen Gentbe.
- Mi van Gentben? - Egy oltár.
- Gentbe vitték az oltárt? - Mehetek Garfield-del?
Nem. Garfield...
Te és Jean-Claude... jussatok közelebb Németországhoz.
Aachen-nél.
Reggel indulunk.
Miért nem viszed magaddal Sam-et Newarkból,
és én meg mehetek a kedvenc városomba Brugge-be?
Fiatal koromban magam is megnéztem ott a Madonnát.
Úgy néz ki, hogy együtt leszünk, haver.
Ez úgy nézem, valami német, de lehet hogy jó lesz.
Jó lesz.
Ezt nézd!
Valami hír Granger-től?
Úgy néz ki, Párizs felszabadult, hamarosan megtaláljuk.
Forgasd el a gombot! Úgy!
- Valami jön! Állati ügyes vagy!
Hogy megy Edison?
A fiúkkal találtunk odaát egy rádiót, nézzük, hogy működik-e.
Persze.
- Frank, szeretném megköszönni. - Mit?
Az újabb esélyt.
Mindenkit felpörgetnek a végsőkig...
- Te csak... - Túlmentem a határokon.
Azért vagy itt, mert erre a munkára te vagy a legjobb.
Nem csak megsajnáltál?
Egy kicsit.
A Kincsvadász Rádió rövidesen megszólal.
- Remélem, tudok zenét csinálni. - Hívom Londont és minden hajót a tengeren...
Nagyon jól hallak.
- Milyen messzire jut el? - Majd holnap megnézzük.
Vettem.
Az összes fiú megvan?
Megvannak.
Figyeljetek srácok...
Úgy gondolom, tudnotok kell az igazat.
Ezt a küldetést már a kezdetektől fogva sikertelennek ítélték.
Ha őszinték lettek volna, meg kellett volna mondaniuk.
Hány ember hal meg azért, mert aggódik a művészetért.
És ez baj.
Mert mi pontosan ezért harcolunk.
A kultúránkért...
a valódi életünkért.
Meg lehet semmisíteni egy emberi generációt?
Fel lehet égetni házakat, földeket, ezek valahogy visszahozhatók.
De ha az alkotásaink pusztulnak el,
a történelmünk...
Az olyan,mintha nem is éltünk volna.
Mint pernye a vízen.
Ez az, amit Hitler szeretne.
És ez az a dolog, amit mi nem egyszerűen hagyhatunk.
Reggel találkozunk.
Most nagyon padlón vagyok.
Tósztot szeretnék mondani.
Azt hiszem srácok, ti... nagyon rendesek vagytok.
Büszke vagyok, hogy Műkincsvadász vagyok.
Valamikor elhatároztam, hogy pilóta leszek, vadászpilóta.
De rossz a szemem és nem is hallok jól.
Ez volt az egyetlen útja, hogy részt vegyek a háborúban.
Nem igazán New York-ban nőttem fel...
nem nagyon nyertem díjakat sem, mint ahogy ti,
De azt hiszem, ugyanúgy érzek.
Ez a mi időnk.
A hazám köszönetet mond nektek, és én is...
Rohadt németek!
Erre a csapatra!
A Műkincsvadászokra!
- A Műkincsvadászokra! - A Műkincsvadászokra!
Gyerekeid vannak?
Igen, kettő. Egyik 12 és egy 9 éves.
- Fiú, lány? - Két lány.
- Két lány... - Hát igen...
Nekem van egy fiam.
Egy 17 éves fiam...
Részt vesz az Ellenállásban.
- Északon? - Igen.
- Nehéz lehet arrafelé. - Igen, nehéz.
Nehéz időket élünk.
Igen, nehéz időket.
Nem akarsz repülni?
Párizs!
Elkéstem?
Több, mint négy évet. Hogy vagy, James?
Szia, René.
Hány darab műkincset mentettetek meg?
A Nemzeti Gyűjtemény biztonságban van.
De a magán gyűjteményeket
- mind elvitték. - Az összes magángyűjtőtől?
Összes magán zsidó műgyűjtőt a zsidó törvényekkel lehetetlen helyzetbe hozták..
Göring itt bevásárolt magának.
És hova vitte?
Haza, Németországba.
Nos, René...
Az amerikai hadsereg segíteni szeretne visszaszerezni őket.
Örömmel hallom.
Hol kezdjük?
Claire Simone!
Claire Simone?
Remélem, veled megbeszél műkincsekről...
ellopott műkincsről.
Igen?
Szeretném magam jól bemutatkozni. James Granger vagyok.
A középkori művészetek kurátora vagyok a Met...
New York.
Tudom, ki maga.
Hát...akkor azt is tudja, segíteni akarok.
Nem tudok semmiről.
És ne franciául beszéljen!
Vagy minek nevezzem azt a nyelvet, ahogy beszél.
Ha nem itt lennénk, biztos németül beszélne.
Nem.
Ha nem itt lennék magukkal, már rég halott lennék.
De még mindig franciául beszél.
Oké.
Szóval...
hogy tudnék segíteni visszalopni a mi ellopott műkincseinket?
hanem azért, hogy segítsek visszaszerezni őket.
Azért, hogy teletömjék velük a múzeumjaikat?
Úgy hallottam, Jeu de Paume-ben volt a megszállás alatt.
Ott voltam.
Az érdekel, amit ott látott.
Göring több, mint húsz alkalommal volt ott.
Mindent elvitt, amit csak akart.
- Hová vitte? - Ki tudja?
Azt hiszem, maga nagyon is tudja.
Ah...beszélt már Rene-vel.
Ott volt egész idő alatt?
Persze, mint kollaboráns. Nem hallott róla?
Segítettem a németeknek ellopni a műkincseinket.
És ezért van most itt?
Mit gondol?
Azt gondolom, hogy az Ellenállóknak dolgozik.
És azt hiszem, meg tudom győzni őket. hogy engedjék el.
Miért?
Tudja, hová elvitték a műkincseket.
Ki kérdezi?
A Met kurátora?
Felpakoltattam az összes képet egy teherautóra és elküldtem Brüsszelbe két pappal.
De a németek elkapták őket, és elvették.
Beszélhetnék a papokkal?
Agyonlőtték őket.
Hogy megtaláljuk, csatlakoznunk kell a 3. Hadtesthez, és be kell jutnunk Németországba.
Első számú prioritás Preston, megértetted?
A nácik nem tarthatják meg!
Meg fogjuk találni.
- Tudom. - Legyen óvatos.
Azt mondod az oltár az egyik legkeresettebb keresett műkincs?
Minek olvasod ezt?
- Angolul van. - Igen, tudom.
Csak tudni akartam, tudsz-e olvasni.
Nyugi!
Sam, mikor jöttél el Németországból?
1938-ban.
Igen, 13 éves voltam.
Otthagytad a családot?
Szüleim, nagyszüleim ottmaradtak.
- Melyik városban? - Karlsruhe.
Van ott egy híres múzeum.
Van benne egy Rembrandt önarckép.
Te egy született Műkincsvadász vagy.
- Sohasem láttam azt a képet. - Nem? Én sem.
Nem engedték.
Nagyapám azt mondta, hogy még túl kicsi vagyok.
De aztán...
kitört a háború...
Hitlernek egész Európa túl kicsi volt.
Mit tudsz a nagyapádról?
Négy éve semmit.
Egyszer csak elvitték.
- Hová? - Dachauba.
Mi a helyzet?
Mi van itt?
Úgy nézem, van egy kis probléma..
Csak egy kicsi.
Mit gondolsz arról,
Elfelejtjük a fegyvereket,
és mehetsz az utadra.
Mi pedig megyünk a mienkre,
és nem lesz semmi gond.
Peter, beszélsz angolul?
Egy szót sem.
Oké.
- Azt hiszem, leülök.. - Oké, mindenki leülne egy pillanatra?
Oké.
Nem dohányzom.
- Vegyél egy cigarettát! - Nem dohányzom.
Vegyél egy kurva cigarettát!
John Wayne.
Letartóztassam?
Nem megy sehova.
Mit vittek el?
Charlemagne gyönyörű ruhákba öltöztetett oltár szobrát.
Oké. Hova vitték?
Az egyik parancsnoktól Merkers város nevét hallottam.
Merkers?
- Kérem, nem akarok vitatkozni magával. - És mi sem magával.
Szerezzük vissza, ne hagyjuk nekik.
Atyám...
Vigyázzon!
Oké.
Egyikünk elvonja a figyelmüket, a másik meg kinyírja őket.
Jó tervnek hangzik...
- Oké, én kihozom őket. - Én hozom ki őket!
- Neked családod van. - És neked is.
Szóval, te megzavarod őket, és meg elintézem őket.
Rendben,
Eddig még soha sem lőttem le senkit.
- Könnyű. - Te lelőttél már?
Épp most szándékozom.
Oké.. Én lövök, te mész.
- Le a fegyvert! - Ne, ne!
A picsába!
A büdös picsába!.
Gyerünk! A francba!
- Jobb lenne, ha ez köztünk maradna. -Í gy lesz a legjobb.
- Jó estét. Ki a parancsnok? - Langton ezredes, Uram.
Hozzá tartok, kövessenek!
Beszélnem kell Langton ezredessel.
- Itt vagyok, főhadnagy. - Donald Jeffries, Uram. Hogy van?
- Van egy kis ideje? - Mit szólna egy kis konyakhoz?
Nagyon jól esne, Uram, de köszönöm mégsem.
- Rossz híreket hozott, Főhadnagy? - Nem, egyáltalán nem Uram, nem.
- Egyszerűen csak be kéne jutnom a városba. - Hová, Bruges-be? Miért?
Ezredes úr, az én feladatom, hogy műkincseket mentesek meg,
hogy a háború után egy néhány megmaradjon.
A bruge-i katedrálisban található Michelangelo "Madonna a gyermekkel",
az egyetlen szobra, amely még életében Olaszországon kívülre került.
És szeretnék gondoskodni arról , hogy még holnap is ott álljon.
Szokatlan feladatot vállalt, főhadnagy.
De van egy jó hírem a maga számára. Mi nem megyünk be Bruge-be!
Megegyeztem a polgármesterrel.
Támadjuk a várost és a németek elvonulnak, így...
Mire mi odaérünk, a harcok a városon kívül folynak.
Ha lecsapunk rájuk, nagyon gyorsan elpucolnak.
Látta ezt, ezredes?
A németek lerombolták Firenzét, amikor feladták.
- Ezt fogják tenni Bruge-zsel is. - Nem, főhadnagy. nem fogják.
Ez nem Olaszország.
A háború lassan véget ér, és ezek a németek csak haza akarnak menni.
Egyetlen várost sem akarnak lerombolni Franciaországban, csak menekülnek.
Mindezek ellenére, ha adna nekem legalább két gárdát...
A németeknek nincs idejük, nincs robbanóanyaguk, még egy rohadt tankjuk sincs!
Nem, Uram! Nem kockáztatok egy utcai harcot.
Tiszteletben tartjuk a megállapodást. És ha bejutunk Bruge-be,
majd befejezheti a munkáját a katedrálisnál.
Megértette?
Értettem!
Még valami?
Nincs, Uram! Köszönöm.
Beszél valaki angolul?
Maga katolikus, Főhadnagy?
Ma este igen.
Drága Apa!
Nagyszerű lenne, ha megismernéd a kalandjaimat
ezekkel a csodálatos emberekkel egyetemben.
Az egész nagyon hasonlít gyerekkorom kincskereső játékára,
de a nyeremény nem síp vagy sapka,
hanem Rembrandt és Rubens festmények.
Furcsa módon, noha mindenhol a halál vesz körül, soha nem éreztem ennyire az életet magamban.
Szállnak a gondolataim együtt a Madonna történetével,
amit az utcákon meséltek, a hosszú útjáról Párizsba,
a diadalmas visszatéréséről Napóleon bukása után.
Látom, ahogy finom porcelán kezével óvja a gyermeket,
a végzetétől, amiről tudja, hogy eljön.
Tudom, hogy háborús időkben az én erőfeszítéseim semmiségnek tűnnek,
és talán azok is...
De én elszánt és határozott vagyok abban, amiben hiszek..
A csodás műkincseket egyetlen ember sem sajátíthatja ki,
legalább is lelkileg.
A Madonna legalább annyira az enyém, amennyire Napóleoné volt.
És kezével szelíden védelmez engem a végzettől,
ami tudom, hogy majd eljön.
Apa, tudom, hogy nagy csalódást okoztam számodra.
Nem kérem, hogy megbocsáss. Súlyosak a bűneim,
melyekkel az üveg fenekén találkoztam.
Nem akartam a cselekedeteimmel szándékosan fájdalmat okozni neked.
Keresem az esélyt, hogy visszajussak arra a talapzatra, ahova te emeltél fel engem.
Talán sikerül, hogy itt ismét büszke lehess rám. Itt a Madonna lábánál.
Alázatos vagyok és hálatelt.
És hiányzik az otthon...
és a nyugalom.
Nagyon kéne a nyugalom.
Írok, amikor csak tudok. Jó egészséget és sok szerencsét!
Donald.
Gondoskodjon róla, hogy a családja megkapja.
Rendben.
Köszönöm.
- Főhadnagy, mondtam neki, hogy ne menjen oda. - De őrült volt.
- És elvitték a Madonnát? - Igen.
Jó lenne visszaszerezni.
- Mit tudunk? A srác Merkers-ről beszélt.
Szerinte ott vannak elrejtett műkincsek.
- Merkers? - Igen, M-E-R-K-E-R-S.
- Merkers. - Vettem.
- Valami Granger-től? - Még semmi.
Ez itt a pokol maga. Nem mehetünk oda.
- Saint Metz-ben várakozunk. - Ott találkozunk.
- Pokoli sok munkája van Donaldnak. És a munka maga a pokol.
- Miről szól ez az egész? - Emberi életekről..
- Milyen emberekről? - Zsidókról.
Eltűntek..
Maga itt maradt.
Én kém vagyok, ha még emlékszik.
Nem jönnek vissza.
Tudja Claire, én azzal foglakozom, hogy megkeressem és visszahozzam a műkincseket.
És ez itt egy jó kiinduló pontnak tűnik.
DECEMBER 1944 A Bulge-i csata.
Ez jó. Ez tényleg jó.
Ez mindent legyőz.
Csak mert háború van, az nem jelenti azt, hogy ne együnk jókat.
- Mi az? - Üzenet otthonról.
-Szereznünk kéne egy lemezjátszót. - Oké.
Doktor! Itt vagyunk!
Az út szélén feküdt. A mellkasán lőtték meg.
A lába pokolian vérzik, egy rongyba volt bugyolálva.
Vegyük le róla, hogy lássuk mennyire súlyos.
Rendbe lesz fiam, rendbe fogsz jönni. Adok majd egy kis morfint...
Kellene egy kis morfin.
- Hogy hívják? - Nem ismerem.
Szia Apa! Boldog Karácsonyt!
Egy csapat szörnyeteg van itt velem, akik üdvözölni akarnak.
Elmondanád nagypapának te is, hogy Boldog Karácsonyt kívánunk?
- Boldog Karácsonyt! - Boldog Karácsonyt, Nagypapa!
Jó, rendben. És...
Levenné az érszorítót, Főhadnagy?
- Jobban lesz? - Rendbe jön.
Szereznétek egy papot? Joe, hoznál már egy kis morfint?
Hozok egy papot.
Mitől a fenétől fél?
Hogy majd mi is megtartjuk őket, mint az oroszok.
Az oroszok megtartják a műkincseket?
21 millió embert veszítettek, Frank.
Létrehoztak egy hadizsákmány brigádot.
Összegyűjtik és elviszik az összes ellopott műalkotást,
jóvátételként.
"Hadizsákmány Brigád", elegáns egy név.
Mint a "Kincsvadászok"?
Kaptam egy levelet Donald apjától.
Azt írja, hogy legyek büszke,
hogy segítettem Donaldnak, hogy visszanyerje a méltóságát.
Nem vagyok rá nagyon büszke.
Azt kérdezi, megtaláltam-e a Madonnát. Még azt sem tudom, merre keressük.
Tudnunk kéne, hogy Claire mit tud, James.
- Már közel vagyok, Frank. - Oké.
Most meg itt vannak az oroszok.
Rakjátok fel a nácikat a teherautóra.
Adjatok nekik egy kis kenyeret!
Óvatosan azokkal a festményekkel!
Csak a kerethez érjetek!
A kereteket mi is tudjuk pótolni.
- Ezt nézze meg! Tudja, mi ez? - Nem.
Ez egy nyílt parancs, Néró-parancs.
Hitler írta, és ő is írta alá.
Azt mondja, ha ő meghalna, vagy Németország elesik,
mindent el kell pusztítani.
Mindent.
- Hova vitték a műkincseket? - Németországba...
Értse meg, hogy azért vagyok itt, hogy segítsek!
Értem, de maga nem Németországban van.
- De az embereim igen. - Én nem ismerem a maga embereit.
- Valakiben meg kell, hogy bízzon! - Gondolja, hogy maga mondja meg, kiben?
Remagen, Germany
- Mit főztök? - Tetveket.
- Néró-parancs. - Micsoda?
Granger egy vonatról szedte le, ami tele volt Németországba menő műkincsekkel.
Arról szól, hogy ha Hitler meghal, le kell rombolni a hidakat, ,
vasutakat, irattárakat, műkincseket.
Jézusom!
- Szóval azt hiszed, a műkincsek nagy része Siegenben van? - Tudjuk, hogy Merkersbe és Siegenbe küldték őket.
- Néhány városban rejtették el a csomó műkincset. - Mit eszel?
- Házi pulykahús, kérsz? - Nem.
Garfield, te és Jean-Claude menjetek Merkersbe.
És mi megyünk Siegenbe.
Reméljük, senki nem öli meg Hitlert.
Nem hiszem, hogy valaha ilyet mondtunk.
Találkozunk Nürnbergben.
Ez fáj, nagyon fáj.
- Szóval maga művész? - Nem. New York-i műgyűjtők vagyunk.
- A fickó építész. - Mindig is látni akartam New Yorkot.
A legnagyszerűbb város a világon.
- Volt valaha Münchenben? - Nem, de nem sokára ott leszek.
- Mit mondott? Mit mondtál? - Azt mondtam, ne legyél dühös!
Oké, oké, haladjunk!
Van egy unokaöcsém, aki művészeteket tanult Párizsban.
Igen, egy pár kilométerre lakik innen. Talán tudna segíteni.
- Katona? - Katona volt, mint te is. De rendes gyerek.
Persze, maguk mind ártatlanok.
Oké, oké... Mondd, hogy ááá...
Hahó, vendégünk van.
Szóval mennyi ideig volt Párizsban? Párizsban tanult?
Igen, két évig... A feleségemmel imádjuk Párizst.
- Szépek a képei. - Szeretném, ha azok lennének.
Én csak másolatokat készítek, Cezanne, Renoir.
Szép munka.
És maga hol tanult a művészetekről?
A Harvardon. Modern művészeteket.
Műkincseket keresnek, hogy megmentsék a történelmi műremekeket.
Tiszteletre méltó dolog háborús időkben.
Úgy gondoljuk, hogy az SS elhordta a műkincsek nagy részét Franciaországból, és elrejtette.
Azt mondtam nekik, hogy talán tudsz segíteni.
Az SS-ben szolgáltam...katona voltam, min maguk. Ha bármiben segíteni tudok...
Ismer egy Rotschield nevű gyűjtőt?
Rothschild?
Övé a világ egyik legnagyobb művészeti gyűjteménye.
- Francia, nemde? - Zsidó.
Nem, nem ismerem.
- A felesége beszél angolul? - Nem, nem.
Jól van.
A Cezanne festmény a hátulján ott a felirat, Rothschild.
- Ajándék.. - És a Renoir is?
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Heil Hitler.
Katona, merre van Siegen?
Valahol erre, Főhadnagy.
Itt kéne elfordulni! Ki a fene tudja.
Talán az előző volt az!
Ha felmászhatnánk egy templomtoronyba, messzire ellátnánk.
- Mit gondolsz? - Azt hiszem, tovább megyünk
ezen az úton.
Várj, várj!
Egy paripa.
- Nézd! - Gyönyörű.
Versenyló. Hé, cimbora! Nincs semmim neked.
Hé, cimbora!
Nincs semmim neked.
- Adj neki egy cigarettát! - Kérsz egy cigarettát?
Szerintem nem dohányzik.
Jean-Claude!
A francba! Francba!
- Hol talált el? - Úristen!
Itt, pont itt. A francba!
Rohadtul vérzik!
Ilyen barom módon meghalni! A picsába!
Segítség! Segítség!
Kérem!
Amikor belekezdtem a munkába, az volt a kérdés, hogy katonák leszünk-e.
Mi ugyanannyit kockáztattunk, mint azok a fiúk, akik a harcokban elestek.
És azt hiszem, jogos volt a kérdést így felvetni.
Ezt csomagold be! A feleségemtől kaptam és nem akarom, hogy összevérezzem.
Jean-Claud, tarts ki tovább!
Már nem csak nézők vagyunk a háborúban, hanem cselekvő résztvevői.
Nekünk is ugyanúgy fáj minden, mint ahogy a többi katonának.
Vége.
Amikor elveszítettük Donald Jeffriest,
rászolgáltunk, hogy viselhessük az egyenruhát.
És most elvesztettük a második embert is.
Kezdetben még azt mondtam nektek, hogy semmi műkincs nem ér meg egy emberi életet.
Az elmúlt hónapok azonban az ellenkezőjét bizonyítják.
Ez a mi történetünk. Nem vihetnek el és nem pusztíthatnak el semmit.
Ezzel dicsőséget szereztünk és csodálni fognak bennünket...
mint ezeket a hős férfiakat.
És most már tartozunk azzal, hogy a küldetésünket jól fejezzük be.
Walter, miért nem mész haza és pihensz egy kicsit?
Aztán majd később találkozunk.
Ha nem bánod, szeretnék végig itt maradni.
Tökéletes.
Oké, na nézzük, hol is vagyunk.
Stokes, ezt egy Párizsban állomásozó SS tiszttől szereztem.
Egy térkép. Van itt egy farm, tele lopott műkincsekkel.
Nem értem.
... Siegen, Siegen. Voltam ott, nincs ott semmi.
Merkers, Merkers.
- Nincs vasútvonal. - Repülő leszállóhely?
- Nem. Bernterode, Salzburg. - Uram, ez nem Salzburg.
Salz azt jelenti, hogy só. Egy sóbánya.
Kálium.
Minden város mellett van egy jel.
Bernterode az káliumbánya. Merkers az sóbánya.
Altaussee sóbánya.
- Siegen... - Réz.
Igen, ez egy rézbánya Siegenben.
Kedves James!
Tegnap 16 ezer ellopott műkincseket találtam
egy német rézbányában elrejtve.
Úgy látom, a németek jobban vigyáztak rá, mint eredetileg az emberek.
A Madonna kép, amiért Donald az életét adta, nem volt ott.
De talán a következő bányában Merkersben több szerencsénk lesz.
Itt van az indulási parancs. Szükségünk van rád,
most, hogy elvesztettük Jeffries és Jean-Claude-ot.
Szerencsés utat.
"Viktor Steint letartóztatták Trierben"
- Bonjour, monsieur. - Bonjour.
- Meghívhatom egy kávéra? - Nem is tudom...
- Egy kávét! - Igen, asszonyom.
Nem ismertem meg.
- A hajam? - Nem!
Nem láttam még mosolyogni.
Na de James! Ez Párizs, április! Nem hallott róla?
- Erről dalok szólnak. - Tényleg?
- Vásárolt valamit a feleségének? - A feleségemnek?
Minden nő szereti a francia parfümöt.
- A francia nők is? - Hogyne, különösen a francia nők.
- Minden nap ír a feleségének? - Nem.
- Miszter! - Köszönöm.
- De igen, írok. - Maga egy jó férj?
- Azt hiszem, az vagyok. - Párizsban éjjel az utcák
tele vannak jó férjekkel.
- Háború van.. - Párizs ilyen.
Szardínia...
Sütemény...
- És valamilyen húskonzervek. - Valamit ünnepelnek?
Nem. Csak bespájzolok egy kicsit.
Megkaptam az indulási parancsot a múlt éjjel.
Indulok keletre.
- Németországba? Merkersbe.
Van ott egy bánya, ahol találkozom az enyéimmel.
Igen, most olvastam róluk. Műkincseket kutattak fel.
- Rengeteget. - És visszahozták.
Amennyit tudtak. Nagyon sokról még mindig nem tudjuk, ki a tulajdonosa.
Mikor indul?
Reggel.
Akkor ma este ünnepelhet.
Ez a címem...
Hozzon egy kis húskonzervet. Én hozom a bort.
Mit vegyek fel?
Elegánsat, természetesen.
Én is így gondoltam.
Tessék!
- Nem viccel? - Nem.
- Soha sem viccelek. - Ez volt a legjobb, amit találtam.
Miért nem önt egy kis bort?
Hoztam magának valamit. Sajt, Brie...
- És croissant. - Bien. Nagyon francia.
- Főztem egy csirkét. - Csirkét?
Igen.
Mindjárt kész vagyok.
Itt van ez. Vegye fel!
Tudja, Franciaországban...
ha meghívják hivatalos vacsorára, megfelelő öltözetben kell megjelenni.
Megy a szememhez.
Akkor legyen a magáé.
Kösz.
Rosenberg, Goring...
Lohse, von Behr...
Ezek a kulcsemberek az ERR-ben, Rosenberg Speciális Csapattestében.
A zsidók műgyűjtőkkel kezdtek 1940-ben.
- Nézze, Stahl. - Az SS farmer.
Paraszt...
Itt van. Göringgel nézte át az ellopott műveket mielőtt elküldte Németországba.
A legtöbbjét először lefotózták majd elvitték.
Aztán a lopott műkincsekről készült albumokat elküldte Hitlernek.
A modern mesterek műveit Picasso, Kline...
- Igen. - Max Ernst...
elégették az udvaron.
Több száz festményt.
Gondolja, hogy ezek a festmények a bányákban vannak?
Nem.
Ezek nem.
Számomra ez jelent mindent, James.
- Ez az életem. - Megértem.
Ez az összes mestermű, ami átment Jeu de Paume-on keresztül.
Megvannak a vasúti szállítólevelek, átvételi nyugták,
levelezés az összes műtárgyról..
Kihez tartoztak, ki vitte el, hova rakták őket.
Szines kódokkal jelöltem meg minden egyes darabot ebben a füzetben.
Úristen!
Odaadom magának. Most már maga felel érte.
Értem.
Van egy kastély a Bajor Alpokban. Neuschwanstein.
Ott találják meg a legtöbb műalkotást.
Köszönöm, Claire.
És mondja meg nekik, hogy Claire Simone üdvözletét küldi, ha oda ért.
Úgy lesz, ebben biztos lehet.
Látja, elfogyott a borom, de van egy kis konyak.
Mennem kell.
Maradhatna még!
Párizs...emlékszik még?
Én is szeretem a nyakkendőt.
Április 1945 Merkers, Németország
- Hé, fiúk! - Hello!
- Isten hozta újra, Uram! - Isten hozta.
- Nagyon örülök! - Hogy telt a szabadság?
Hol van, Stokes?
Ő nincs itt, ugye?
Kicsoda?
A Madonna.
Nincs sem itt, sem Siegen-ben.
- Elő fog kerülni. - Nem vagyok biztos.
Donald büszke volt arra, amit itt csináltunk.
Büszke, hogy részt vett benne.
Még ezer év múlva sem lesz többet Reich...
sem Faterland, sem Führer múzeum.
Szépen hangzik, ha már Jean-Claude and
és Donald ennyivel hozzájárultak az ügyhöz...
- Van még egy befejezetlen ügyem... - Megtaláljuk a Madonnát.
Igen.
Ezt mind magának akarta..
Mindent akart.
- Katona, mi van oda írva? - Raktár.
- Nézd meg, vannak-e ott lámpák!. - Igen, Uram.
Minden rendben?
Sam?
Igen!
Ma Merkersben, Németországban 400 méter mélyen
a katonáink 100 tonna aranyrudat találtak színaranyból.
Németország tartalékai. Ez jó nagy pofon volt Hitlernek.
Nagyszerű hír.
Gratulálunk Patton, Bradleynek és Eisenhower tábornoknak..
Valószínű, a hadsereget nem érdeklik a műkincsek,
de az arany annál inkább.
- Katona, jöjjön velem! - Igenis.
Azt hiszem, még nem ismerik egymást.
Sam, a szomszédod, Mr. Rembrandt.
Mondjuk, hogy a nagyapád, ha valaki meglátja.
Örvendek.
- Találtam egy pár teherautót. - Szabad megtudnom, hogyan?
MINA, Heilbronn, Németország
- Egy csomó dosszié, valószínűen elégették őket. - Elég koszosak. Valami régi edény.
- Stokes! - Igenis?
- Idejönne egy pillanatra? - Igenis.
Mit talált?
Állj! Állj!
Azt hiszem, egy aknára léptem. Nagyon sajnálom...
- Hogy a faszba csináltál ekkora baromságot? - Unatkoztam.
- A helyedben nem mozdulnék. - Mindjárt megoldjuk valahogy.
- Campbell, Garfield, gyertek ide! - Ők mit tudnak tenni?
- Építészek. - Foglalkoznak robbanóanyaggal?
- Ez Savitz ügye lesz. - Mi van ott?
- Itt minden elégett. - Maradjatok ott, ahol vagytok!
Úgy néz ki, hogy a főhadnagy valami fel nem robbant aknára lépett.
- És azt miért csinálta? - Én is ezt kérdezem.
Végül is egyszer csak le kéne lépnie róla.
- Végül is igen. - Valószínű, hogy az akna megsérült a tűzben
és nem fog felrobbanni.
- Mennyi az esély? - Elég nagy.
Mert ha mégsem, akkor szép nagyot fog szólni.
- Milyen nehéz vagy? - 80 kiló..
Az egyetemen 80 kiló voltam.
És most?
Hát, ha jól csináltuk, akkor most csak lépj le róla!
Mi lenne fiúk, ha szépen elindulnátok kifelé?
- Ez egy rendes összetartó társaság. - Nem kéne, Frank.
- Szerintem meg igen. Fiúk? - Nem megyek sehova.
Én jól vagyok itt..
Én is. Szarok rá.
Szóval, James, ez van!
Abban a valószínütlen esetben, ha levegőbe repülne az egész...
dicsőség volt veletek szolgálni.
- Szintúgy. - Megegyeztünk.
Na akkor, háromig számolok, aztán fel a lábat.
- Jó. - Csak nyugi.
- Egy! - Jézus!
A picsába!
- Mi történt a kettővel és a hárommal? - Pánikba estem.
Mondtam már, hogy itt nincs már semmi dolgunk?.
Picasso.
Arany?
Arany fogak.
Altaussee!
A genti oltárképek az Altausee-i bányában vannak.
Micsoda?
- Itt, nézd az időpontot! - Mi az?
- Sam, segítsen! - Mi ez?
- Három éve vitték el. - Honnan tudja?
Erről nincs itt semmi.
Mindent odavittek.
Meg kell hogy találjuk!
Adjon Claire-nek egy nagy csókot!
Örülne neki, igaz?
- Őrmester! Hogy jutunk el Altausee-be? - Tovább előre ezen az úton.
- És maga merre? - Haza.
Németország kapitulált. Vége a háborúnak.
- Tényleg? - Igen.
Most aztán lesz valami nagy parádé, igaz?
- Valószínűen nem Németországban. - Igen, igaza van.
Jézusom, felrobbantották a bányát!
- Van másik bejárat? - A másik kettő is felrobbant.
Biztosan lőszert tároltak benne és felrobbantották mielőtt megtaláltuk.
Ki adott parancsot? A háború már véget ért.
Kérdezd meg tőle! Valami német, Wegner. Itt bujkált a városban.
Sam, valakivel kerítsétek elő Savitz-ot és készítsetek egy térképet a bányáról.
Én megvizsgálom a másik két bejáratot.
Rendben. Százados, beszélhetnék a disznóval?
Persze.
- Van cigarettája? - Igen.
Köszönöm.
- Azt mondják, beszél angolul. - Igen.
- Kér egy cigarettát? - Nem dohányzom.
Szeretnék kérdezni néhány dolgot.
Gondoltam.
Miért robbantották fel a bányát?
Mi volt a bányában?
Só, azt hiszem.
- Tudja, hogy véget ért a háború? - Gratulálok.
Tudjuk, hogy a bányában voltak azok műkincsek,
amiket az én feladatom volt felkutatni.
- Elvitték onnan? Mit ajánl a válaszomért cserébe?
Azt mondja, a háborúnak vége.
Parancsot teljesítettem, nem követtem el bűncselekményt.
A Genfi Egyezmény alapján szabadon fognak engedni és hazaküldenek.
Valaki azt mondta, hogy mielőtt ideküldték,
egy koncentrációs tábort vezetett.
- Ki mondta magának? - Egy kismadár.
- Maga nem zsidó, Főhadnagy. - Nem.
Akkor... hálásnak kellene lennie nekem.
Tudja, és sem dohányzom.
Ez az első cigarettám.
Azonban...
emlékezni fogok erre a pillanatra.
Nemsokára hazamegyek.
Szép lakásom van New Yorkban, az Upper West Side-on.
Van a közelben egy kávéház, úgy hívják Sid's.
Minden reggel...
elsétálok oda, kérek egy kávét és egy kiflit...
és elolvasom az újságot.
Minden nap erre gondolok itt. Ez lesz az első hely, ahova elmegyek...
ha hazaérek.
Ott fogok ülni és eszegetek egy Sid Meldman féle
sült hagymás kiflit.
És majd olvasok egy rövid kis cikket a New York Times...
18. oldalán,
ami arról szól, hogy önt, Wegner ezredes fellógatták háborús bűnökért
és névtelen sírba temették el.
És akkor eszembe jut ez a cigaretta...
és magára fogok gondolni, ahogy itt ült ezzel az idióta kifejezéssel az arcán.
Megiszom a kávémat,
és otthagyom az újságot Sid-nek, hogy halat csomagoljon bele az üzletben
És többet egyáltalán nem is gondolok magára.
Biztos, hogy nem kér egy cigarettát?
A németek nem robbantották fel, a helyi bányászok voltak.
Rájöttek a németek tervére. Megölték a bányászokat, hogy megakadályozzák.
- Ki tudnánk ásni. - Meddig tarthat?
Egy nap vagy kettő., ha segítenek a bányászok.
Annál gyorsabban kéne... Ma este ki kell vonulnunk innen.
- Kinek a parancsára? - Felsőbb parancsra.
Ez a terület átnyúlik az oroszokhoz. Ott vannak délen.
- Holnapra ideérnek. - Holnapra.
Inkább előbb.
Van robbanóanyagunk?.
Kész. Mindenki a földre!
- Gondolja, hogy így kell csinálni? - Mit tud a robbanóanyagokról?
- Semmit. - Kész.
Gyerünk!
Egy hiányzik!
- Egy hiányzik! - Viccel, ugye?
Egy kurva kép hiányzik.
Mennünk kell, fiúk! Hacsak nem tudtok oroszul.
- Mindenhol megnéztem! - Itt nem maradt!
- Igen. - Itt nem hagyhattuk.
- Itt vagyunk most, és ide kellett eljutnunk. - Ez, itt ez!
Nem, itt vagyunk most. És itt még nem néztük.
Itt voltunk és itt is... Hol nem jártunk? Itt és itt nem voltunk.
- Igen, de... - Segíts már!
Hogyan?
Nagyon hiányozni fogok, ha vége lesz?
Semmi kétségem.
Helyes.
Most azt kívánod, bárcsak előtted volna a németet...
Valóban.
- Ti is fiúk, tűnés kifelé! Gyerünk! - Én megyek Stokes után.
Megyünk maga után, százados.
Stokes!
El kell tűnnünk!
Stokes!
Tűnjünk el innen!
- Mennünk kell. - Segíts!
- Frank, muszáj mennünk! - Segíts egy kicsit!
- A rohadt életbe! - Segítsetek, még egy kicsit!
- Mennünk kell! - Csak még egy kicsit segítsetek!
- A francba! - Én is azt mondom!
És ezt adjuk hozzá Hitler hosszú bűnlajstromához.
Megpróbált elvinni valamit, ami soha nem lehetett az ővé...
A múltunk, vászonra festve vagy kőbe vésve.
Mielőtt az oroszok sarokba szorítottak volna bennünket,
elhagytuk Altaussee-t vagy 3,000 műalkotással,
köztük a genti oltárképpel és a brugge-i Madonnával.
De azért hagytunk ott valamit az orosz barátainknak, hogy elvigyék Leningrádba.
Mi észak-nyugatnak mentünk. Savitz és Campbell elrepültek az oltárképpel Belgiumba.
Kiállították Brüsszelben, majd visszavitték a Saint Bavo katedrálisba, Gentbe.
Köszönet illeti James Granger főhadnagyot.
Megszámlálhatatlan francia műkincset talált meg egy bajor kastélyban
és juttatott vissza Párizsba.
Köszönöm, James.
Minden, festmények, szobrok,
faliszőnyegek, még ékszerek is,
visszakerültek a világtörténelem legnagyobb magángyűjteményébe.
Megtaláltunk ötezer templom harangot,
300 villamost,
három millió könyvet és több ezer Tóra tekercset.
Mindent összevetve,
összesen több, mint öt millió tárgy került vissza.
Persze, még mindig hiányoznak nagy művek,
Raffaello "Fiatal férfi portréja" például,
és engedelmükkel szeretném tovább folytatni a keresést.
Nos, Főhadnagy. Hadd beszéljek még Stimpson államtitkár úrral,
aztán megadom a választ. - Köszönöm, uram.
- Veszített embereket a küldetés alatt? - Igen, uram. Két embert.
Egy franciát, Jean-Claude Clermont...
és egy brit férfit, a neve Donald Jeffries.
miközben próbálta megmenteni a "Madonna gyermekkel"-t.
Stokes Főhadnagy! Van egy kérdésem...
- Azt mondta " A Madonna". - Igen, Uram. A brugge-i Madonna.
- Igen. Michelangelo szobra, igaz? - Igen, Uram.
- és elvesztett egy embert, aki azt akarta megmenteni. - Donald Jeffries.
Gondolja, hogy egy műalkotás megér ennyit?
Gondolja, hogy ha Jeffriest megkérdeznénk, azt mondaná, hogy megérte?
Ha beszélhetne,
azt hiszem, igen.
Oké , és Ön, Főhadnagy?
Ön, mint a küldetés vezetője, az ügy lényegét illetően
gondolja, hogy 30 év múlva bárki is emlékszik arra, hogy ezek az emberek
műkincsekért haltak meg?
Igen!
- Kész vagy? - Igen.
- Menjünk. - Igen.
Fordította: KariKari