Ava oma silmad.
Siit ongi meie võlujõud pärit?
Jah.
Selles küünlas peitub ime, mis meie perele anti.
Kuidas me ime saime?
Kaua aega tagasi...
kui mu kolm lapsukest olid just alles sündinud...
pidime me su vanaisa Pedroga oma kodust põgenema.
Ja kuigi paljud liitusid meiega,
lootes uut kodu leida,
ei suutnud me ohtude eest põgeneda
ning su vanaisa läks kaduma.
Aga meie kõige pimedamal hetkel
anti meile ime.
Küünlast sai võluleek, mis ei kustunud iial.
Ja see õnnistas meid varjupaigaga, kus elada.
Imelise paigaga.
Encanto.
Ime kasvas.
Ja meie maja...
meie casita...
ärkas ellu, et meile varjupaika anda.
Kui mu lapsed vanemaks said,
õnnistas ime neist igaüht maagilise kingiga, et meid aidata.
Ja kui nende lapsed suureks said...
Said nad endale ka maagia.
Just nimelt!
Ja koos on meie pere kingitused
teinud meie uuest kodust paradiisi.
Täna annab see küünal sulle sinu kingituse.
Tugevda meie kogukonda ja meie kodu.
Pane oma pere uhkust tundma.
Panen oma pere uhkust tundma.
Jajah, casita, juba läheme!
Mis sa arvad, mis kingi mina saan?
Sa oled ime, Mirabel Madrigal.
Mis kink ees ka ei ootaks...
see saab olema sama eriline nagu sina.
Pane oma pere uhkust tundma.
Hommikust, vanaisa!
Hei! Millal see imekink tuleb?
Mu nõo tseremoonia on täna õhtul.
Mis on tema kingitus?
Küll me teada saame!
Mis sinu kingitus on?
Kes teada tahab?
Meie!
Ma ei saa vaid endast rääkida. Ma olen vaid üks imelistest Madrigalidest.
Kes kõik need imelised Madrigalid on?
Te ei jäta mind rahule, ega?
Casita, aita mind natuke.
Sahtlid!
Põrandad!
Uksed!
Läki!
See on meie kodu Meil iga põlvkond on
Nii muusikat täis see Omaloodud rütmi sees
See on mu pere Täiuslik tähtkuju
Nii palju tähti Ja särada saavad kõik
Aga olgu selge see Vanaema käsk on seadus kõigile
Siia meid ta tõi Nii paljude aastate eest
Ja igal aastal meie pere õnn See kasvab veel
Kõike on palju Seda teadma peate
Tere tulemast perekonda Madrigal
Kodu perekonnale Madrigal
Teel oleme
Kus kõik inimesed On fantastilised ja maagilised
Ma kuulun perekonda Madrigal
-Jesver! Need on nemad! -Mis kingitused on?
-Ma ei mäleta kõiki kingitusi! -Aga ma ei tea, kes on kes.
Olgu nüüd, rahunege!
-Füüsiliselt on võimatu rahuneda! -Räägi meile kõigest!
-Mis võimed sul on? -Räägi, mida kõik teha suudavad!
Ja sellepärast ongi kohv täiskasvanutele.
Mu tädi Pepa Ta tuju mõjutab ilma
Kui õnnetu on ta Siis temperatuur kiiva veab
Mu onu Bruno
Me ei räägi Brunost!
Räägitakse, et ta nägi tulevikku Ühel päeval kadus ta
Ja see on mu ema Julieta, lugu järgmine temaga
Terveks teha teid ta suudab einega
Ta retseptid päriselt ka ravivad
Kui teil suu lahti, siis mõelge, mis tunne mul
Ema!
Tere tulemast perekonda Madrigal
Kodu perekonnale Madrigal
Laske läbi!
Kõlab see veidi fantastilisena Ja maagilisena
Aga kuulun ma perekonda Madrigal
-Kaks meest armusid perekonda Madrigal -Perekonda Madrigal
-Ja nüüd on nad osa perest Madrigal -Perekonnast Madrigal
Onu Felix abiellus Pepaga Ja mu isa abiellus Julietaga
-Nii saigi vanaemast vanaema Madrigal -Vanaema Madrigal
Läki, läki
Oleme vandunud alati Aidata neid, kes lähedal
Ja ära teenida ime, mis meid abistas
Linn üha kasvab Maailm üha pöörleb
Aga töö ja pühendumus Imet ikka toidab
Ja iga uus põlvkond Imet põlemas hoidma peab
Oota, kes on õde ja kes on nõbu?
Nii palju inimesi ju!
Kuidas nad sul sassi ei lähe?
Olgu nüüd.
Nii palju lapsi meie majas Nii et keerame valjemaks
Teate, miks? Arvan, et on aeg lapselapsi loendada!
Lapselapsi loendada
Nõbu Dolores nööpnõela kukkumas kuuleb
Camilo muudab kuju Antonio kingi täna saab
-Mu vanemad õed Isabela ja Luisa -Isabela ja Luisa
Üks tugev, teine graatsiline Täiuslikud igal moel
-Isabela -Kasvatab lille ja linn hulluks läeb
Isabela
Täiuslik pailaps on ta
Luisa, Luisa
Ja Luisa tugev on
Kaunitar ja muskel, täiuslikud nad
-Paneme valmis! -Tulen, vanaema!
See ongi elu peres Madrigal
Nüüd tunnete perekonda Madrigal
Kus kõik inimesed on fantastilised Ja maagilised
Need olemegi perekonnas Madrigal
Aga mis on sinu kingitus?
Pean lippama Nii on, kui oled Madrigal
Aga nüüd tunnete perekonda Madrigal
Polnud mõttes ajada nii autobiograafiliseks see
See oli vaid ülevaade perest Madrigal Läksime!
-Aga Mirabel? -See algab vanaemast
Ja siis tädi Pepa Ta ilma ette võtab
Aga Mirabel?
Mu ema Julieta, su terveks teeb tema Vaid ühe ampsuga
-Aga Mirabel? -Mu isa Agustín
Ta satub õnnetusse Aga tahab ikka head
Aga Mirabel?
Küsisite, et mida teevad kõik, mul on õed ja nõod ja
Mirabel
Ei jäta enne Camilo, kui suu on teil naerul
Mu nõbu Dolores kuuleb Seda koori ka Kuule
Vaadake On hr Mariano see
Võid võtta naiseks mu õe, kui tahad
Omavahel ütlen, et primadonna on ta
Oh, see nüüd oli liiast Ja tänan, kuid minema pean
-Mu pere on imeline -Mirabel
-Ja olen ka oma peres ma -Mirabel
Noh
Mirabel!
Mida sa teed?
Nad küsisid perekonna kohta ja...
Ta pidi meile just oma superägedast kingist rääkima!
Oh, Mirabel ei saanudki kingitust.
Sa ei saanud kingitust?
Mirabel! Saadetis!
Andsin sulle selle erilise, kuna oled ainus kingita Madrigalide laps.
Selle nimi on "Mitte eriline eriline", kuna sul pole kingitust.
Aitäh.
Oh, ja soovi Antoniole edu.
Viimane kingitseremoonia oli jama.
See sinu oma, mis ei toiminud.
Ma oleksin sinu asemel väga kurb.
Noh, mu väike sõbrake, mina ei ole.
Sest tõde on see, et kingitus või ei,
aga ma olen just niisama eriline nagu mu ülejäänud perekondki.
Kes tahab veel roosat?
Kuhu ma vaguni panen?
Äkki su kingitus on eitamine.
Ma tegin vikerkaare!
Viige toolid eest ära.
Vabandust. Vabandage.
Dolores, kas kuuled, et keegi jääb hiljaks?
Tõsta kõrgemale. Kõrgemale.
-Hei, tubli töö. -Jajah.
Camilo, meil on vaja teist Joséd!
José!
Luisa, klaver läheb üles!
Saab tehtud! Ettevaatust, õeke!
Mu kullakese õhtu peab täiuslik olema, aga see pole seda.
Ja rahvas tuleb varsti.
Ja miski pole valmis.
Lilled!
Kas keegi ütles lilled?
Isabela!
Meie ingel, meie ingel!
Palun ärge plaksutage.
-Aitäh sulle. -Tühiasi.
Väike õelik nõuanne.
Kui sa alati liiga palju ei pingutaks, siis ei jääks sa jalgu.
Tegelikult, Isa, on see aitamine.
Ja mina pole jalus, sina oled.
Vabandust.
Kas kõik on korras? Sa ei pea üle pingutama.
Ma tean, ema.
Tahan lihtsalt oma osa anda nagu ülejäänud perekond.
Tal on õigus.
Esimene kingitseremoonia pärast sinu oma. Palju tundeid.
-Mesilase nõelamine! -Ja olen su asemel olnud.
Kui meie sinu onu Felixiga perekonda abiellusime,
autsaiderid, kel polnud kinki ja kes seda ka iial ei saa...
kõigest sellest ebatavalisest ümbritsetuna oli kerge tunda end...
mitte-erilisena.
Olgu, papi.
-Ütlen, et saan aru. -Söö.
Kullake, kui tahad rääkida...
Pean asjad välja panema. Ega maja end ise ei kaunista.
Vabandust, kaunistad küll. Näed hea välja.
-Pea meeles! -Jah, pea meeles!
-Sa ei pea midagi tõestama! -Sa ei pea midagi tõestama!
Vanaema
-Võite siin üles panna. -Koristage oma toad ära!
Mind ei huvita, kui suured nad on.
Kas keegi on mu tiple'd näinud?
Üks tund!
Ei, ei!
Äkki peaksid kaunistamise teiste hooleks jätma?
Ei, ma tegin need, et sind üllatada.
Mirabel, ma tean, et sa tahad aidata.
Aga tänane õhtu peab täiuslikult kulgema.
Kogu linn loodab meie pere, meie kingituste peale.
Nii et mõne jaoks meist on parim viis aitamiseks kõrvale hoida.
Las ülejäänud perekond teeb seda, mida nad hästi oskavad.
Eks?
Jah.
-Pepa! Sul on pilv! -Tean, ema.
Aga ma ei leia nüüd Antoniot üles. Mida sa minust tahad?
Ema, ole Mirabeli vastu kena, eks?
Sa tead, et tänane on tema jaoks raske.
Kui kingitseremoonia seekord hästi ei kulge,
on tänane me kõigi jaoks raske.
Antonio!
Kõik otsivad sind.
See kingitus hävitab end, kui sa seda ei võta...
kolme...
kahe...
ühe sekundiga...
Oled närvis?
Sa ei pea millegi pärast muretsema.
Sa saad oma kingi, teed selle ukse lahti...
ja see saab olema vingeim üldse.
Ma tean seda.
Mis siis, kui see ei toimi?
Noh, selles ilmvõimatus olukorras
jääksid sa minuga siia lastetuppa.
Igaveseks.
Ja ma saaksin su endale hoida.
Soovin, et sa saaksid ka ukse.
Tead mida?
Sa ei pea minu pärast muretsema,
sest mul on imeline perekond
ja imeline maja.
Ja imeline sina.
Ja näha sind su erilist kingitust ja su ust saamas...
see teeb mind kõige õnnelikumaks.
Aga ma hakkan maailma parimat toakaaslast igatsema.
Tean, et sulle meeldivad loomad
ja ma tegin selle, et kui sa oma ägedasse uude tuppa lähed,
siis oleks sul midagi kallistada.
Niisiis, oled valmis?
Vabandust, pean veel korra pigistama.
Juba läheme!
Aga palun!
Cecilia, ülevalt!
Seal sa oledki.
Vaata aga sind! Nii suur juba.
Pepi, sa teed ta ju märjaks.
Sa teed oma isa uhkeks.
Ma ei kõla niimoodi.
Vanaema ütleb, et on aeg.
Me ootame sinu ukse juures.
Olgu nüüd.
Olen lõpetanud!
Viiskümmend aastat tagasi...
meie kõige süngemal hetkel...
õnnistas see küünal meid imega.
Ja meie pere suurim au
on olnud kasutada meie andeid selle kalli kogukonna heaks.
Täna tuleme me taas kokku,
kui järgmine astub valgusesse,
et meid uhkeks teha.
Ma ei saa.
Ma vajan sind.
Tule, aitame su sinu ukse juurde.
Kas kasutad oma kingitust, et meie imet austada?
Kas teenid seda kogukonda
ja tugevdad meie kodu?
Ma mõistan sind.
Muidugi võivad nad tulla!
Meil on uus kingitus!
See on seest suurem?
Antonio!
Sa tahad kuhu minna?
-See oli suurepärane! -Olgu! Hüva!
See oli imeline.
Ma teadsin, et sa suudad seda.
Sama eriline kingitus nagu sina ise.
Me vajame pilti!
Kõik! Tulge!
See on suurepärane õhtu! Täiuslik õhtu!
Tulge kõik kokku!
Perekond Madrigal!
Ära ole tige ega vihane sa
Ära kahetse ega kurvasta
Kuulun endiselt perekonda Madrigal
Ja hästi kõik Minuga hästi on kõik
Vaatan kõrvalt, kui särate te
Kõik pole hästi Ei ole hästi
Ei suuda liigutada ma mägesid
Ei lilli pane õitsema ma
Ei suuda taluda veel üht ööd oma toas ma
Oodates vaid imet
Ei suuda katkist ma ravida
Ei hommikust vihma ega orkaani ma tee
Ei suuda hoida sees kogu rääkimata nähtamatut valu
Alati oodates vaid imet Üht imet
Alati üksinda ma
Alati ihates enamat
Nagu oleks veel ukse juures ma Ja ootaks, et säran
Nagu särate teie kõik
Ma vajan vaid muutust
Ma vajan vaid võimalust
Tean vaid, et ei saa jääda kõrvale ma Ava oma silmad
Ava oma silmad
Ma liigutaksin mägesid
Uued puud ja lilled paneks kasvama
Öelge keegi, kuhu pean ma minema
Ootan ma vaid imet Üht imet
Raviksin selle, mis katki
Sellele perele näitaksin midagi uut
Kes olen ma sisimas Mida teha saan ma?
Aitab mulle ime ootamisest Nii lähen ma
Ma olen valmis Ole nüüd, olen valmis
Olen olnud kannatlik ja kindel ja stabiilne
Õnnista mind nüüd Nagu õnnistasid meid aastate eest
Kui andsid meile ime sa
Kas hiljaks olen jäänud ma?
Casita?
Tule nüüd, vanaema!
Maja on ohus!
Katusekivid kukkusid ja kõik kohad olid pragusid täis.
Ja küünal kustus peaaegu ära.
Näita mulle.
Mida?
Ei, see on...
Siin olid praod.
Kõik kohad olid neid täis.
Maja oli hädas, küünal oli...
Vanaema, ma luban...
Aitab.
La Casa Madrigal on korras.
Maagia on tugev.
Ning joogid ka.
Palun! Muusika!
Kui see kõik mu peas oli, siis kuidas ma käele viga tegin?
Ma ei rikuks iial Antonio õhtut ära.
Kas sa tõesti arvad nii?
Ma arvan, et tänane oli sinu jaoks väga raske.
See pole...
Ma hoolitsesin perekonna eest.
Ja ma ei pruugi olla supertugev nagu Luisa
või vaevatult täiuslik nagu señorita perfecta Isabela,
kel pole ühtegi halva soengu päeva olnud, aga...
mida iganes.
Kui sa saaksid vaid ennast minu silmade läbi näha.
Sa oledki täiuslik, just niisugusena.
Sa oled sama eriline nagu kõik teisedki siin peres.
Sa ravisid just maisi-juustukoogiga mu käe terveks.
Ma ravisin su käe terveks armastusega oma tütre vastu,
kel on nii imeline aju...
-ja suur süda, lahedad prillid... -Lõpeta!
Ema!
Ma tean, mida ma nägin.
Mira, mu vend Bruno kaotas selles perekonnas oma tee.
Ma ei taha, et sinuga sama juhtuks.
Mine maga pisut.
Homme tunned end paremini.
Pedro.
Ma vajan sind.
Praod meie casita's.
Kui me pere teaks, kui haavatavad me tegelikult oleme...
Kui meie ime on suremas...
Me ei saa taas oma kodu kaotada.
Miks see juhtub?
Ava mu silmad.
Kui vastus on siin, aita mul see leida.
Aita mul meie peret kaitsta.
Aita mul meie ime päästa.
Mina päästan ime.
Oot. Kuidas ma ime ära päästan?
Ma uurin välja, mis imega sünnib.
Oh, mul pole aimugi.
Aga selles peres on üks isik, kes kuuleb kõige kohta kõike.
Nii et kui keegi peaks teadma, mis maagial viga on...
Hei!
...on see tema.
Dolores, hei.
Kõigist mu vanematest nõbudest oled sina mu lemmiknõbu,
seega tunnen, et võime kõigest rääkida,
ja sina võid minuga ka kõigest rääkida.
Nagu see mure eile maagiaga, mille pärast keegi ei muretsenud,
aga ehk sa kuulsid midagi, mida mina ehk peaksin teadma.
Camilo! Ära teeskle, et oled Dolores, et saaksid juurde võtta.
Tasus proovimist.
Ainus, kes maagia pärast muretseb, oled sina...
ja rotid, kes seintes jutustavad.
Ja Luisa, kuulsin, kuidas ta silm kogu öö tõmbles.
Aga palun.
Kõik laua äärde! Läksime.
-Luisa. -Perekond.
Me oleme kõik tänulikud Antonio imelise uue kingituse eest.
Palusin neil su istet soojendada.
Aitäh, Toñito.
Kindlasti leiame täna mingi viisi, kuidas su annet ära kasutada.
Luisa, Dolores ütleb, et sa oled täiesti endast väljas.
Äkki sa tead midagi sellest, mis eile õhtul maagiaga...
-Sa teadki! -Mirabel!
-Kui sa ei suuda kuulata, siis aitan. -Noh...
Casita!
Nagu ma ütlesin,
me peame oma imele tänulikud olema,
nii et täna töötame kaks korda rohkem.
-Jah. Ma aitan Luisat. -Lõpeta.
Esiteks üks teadaanne.
Ma arutasin Guzmánidega Mariano abieluettepanekut Isabelale.
Dolores, on meil kuupäev olemas?
Täna. Ta tahab viit last.
Imetore!
Selline tore noormees meie täiusliku Isabelaga
toob uue põlvkonna maagilisi õnnistusi
ja muudab mõlemad me perekonnad tugevamaks.
Hüva. Meie kogukond loodab meie peale.
La Familia Madrigal!
Luisa, kuule. Mida?
-Vabandust. -Mis sul viga on?
Hei! Luisa, oota!
-Luisa, kas liigutaksid jõe mujale? -Saab tehtud.
-Luisa, eeslid said jälle välja. -Juba lähen.
Luisa!
Oota korraks!
Sa pead mulle maagia kohta rääkima.
Mis toimub? Mida sa varjad?
Ei midagi. Mul on palju teha, nii et äkki peaksid koju minema.
Luisa, mu maja on viltu...
Dolores ütles, et su silm tõmbles, ja see ei tõmble kunagi.
Miski on sind närviliseks teinud.
Eest ära. Pillan veel nii eesli maha.
Luisa, kas sa...
-Ütle lihtsalt, mis lahti on. -Pole midagi öelda.
Sa oled ilmselgelt millegi pärast mures.
Kui sa tead, mis maagiale viga teeb,
ja asi läheb hullemaks, sest sa ei ütle mulle...
Midagi pole valesti!
Ohhoo, vabandust.
See lipsas välja. Tahtsin öelda, et...
Miks peaks midagi viltu olema?
Minu ja maagiaga on kõik korras.
Luisaga on kõik korras. Ma pole üldse närviline.
Su silm teeb seda asja...
Ma olen tugev Ma pole närvis
Olen sama kange nagu Maa koorik
Olgu.
Ma liigutan mägesid Ma liigutan kirikuid
Ja ma säran, sest tean oma väärtust
Muidugi, noh... Kuhu te lähete?
Ma ei küsi, kui raske töö on
Mul on karm, hävimatu pind Teemandid ja plaatina
Neid otsin ja laiaks litsun ma
Võtan seda, mis antakse Lõhun seda, mis kästakse
Aga pinna all mind hulluks ajab Nagu tsirkuses köiel ma kõõluks
Pinna all kas Herakles kahtles
"Kuulge, ei taha ma võidelda Kerberosega"
Pinna all
Olen üsna kindel, et olen kasutu, kui kedagi ei teeni ma
Viga või pragu
Õlg heinavirnas Mis kaameli selja murrab
Mis murrab kaameli selja?
Surve nagu tilk, tilk, tilk Mis ei lõpe iial
Surve, mis käib tilk, tilk, tilk Kuni lõhked sa
Anna see oma õele Su õde on vanem
Anna talle kõik rasked asjad, mida me ei talu
Kes olen ma, kui kõigest jagu ei saa?
Kui surve minust kinni haarab ja lahti ei lase
Surve nagu tikk, tikk, tikk Kuni valmis lõhkema
Anna see oma õele Su õde on tugevam
Vaata, kas kauem suudab rippuda ta
Kes olen ma, kui kõike kanda ei jaksa?
Kui ma vääratan
Pinna all
Peidan oma muret ja see suureneb Kardan, et miski liiga meil teeb
Pinna all
Ei muuda suunda laev, kui kuuleb jäämäe suurusest see
Pinna all Oma eesmärgist mõtlen
Kas suudan seda säilitada? Doominod ritta seada
Puhub õrn tuuleiil Üritad hoida kokku kukkumast kõike
Aga üha edasi ja edasi käib see Aga oota
Kui suudaksin vabaneda
Ootuste muserdavast koormast
Kas siis tekiks ruumi rõõmule
Või lõõgastumisele?
Või lihtsale naudingule Aga hoopis mõõdame
See kasvav surve üha kasvab
Lase edasi, sest muud ei tea me
Surve nagu tilk, tilk, tilk Mis ei lõpe iial
Surve, mis käib tilk, tilk, tilk Kuni lõhked sa
Anna see oma õele, ei haiget tee see
Eks näis, kas kõiki koormaid kanda ta jõuab
Vaata, kui ta rabeleb ja paindub, aga ei murdu
Ei mingeid vigu
Kui surve minust kinni haarab ja lahti ei lase
Surve nagu tikk, tikk, tikk Kuni valmis lõhkema
Anna see oma õele ja ära mitte mõtlegi
Kas seesama surve surunud oleks su maadligi
Kes olen ma, kui hakkama ei saa?
Pole pragusid Pole murdu
Ei mingeid vigu Ei mingit survet
Arvan, et sa kannad liiga palju...
Ehk ma pingutan üle.
Jah.
Sa peaksid midagi teadma.
Eile õhtul, kui sa pragusid nägid,
tundsin ma end... nõrgana.
Mida?
-Luisa! Eeslid! -Saab tehtud!
Oota. Millest sa räägid?
Mis sinu arust maagiale viga teeb?
Ei tea, aga kuulsin kord täiskasvanuid.
Enne kui onu Bruno ära läks,
nägi ta sellest mingit jubedat nägemust.
Onu Bruno? Mis ta nägemuses oli?
Keegi ei tea. Nad ei leidnud seda kunagi.
Aga kui maagial midagi viga on, siis alusta Bruno tornist.
Otsi see nägemus üles.
Oota! Kuidas nägemust leida? Mida ma üldse otsingi?
Kui üles leiad, siis tead.
Aga ole ettevaatlik.
Sinna minek on põhjusega keelatud.
Nii täiuslik paar.
Nii täiuslik.
Ja nii hea encanto jaoks.
Casita.
Kas lülitaksid liiva välja?
Sa ei saa siin aidata?
Ma saan hakkama.
Ma pean seda tegema.
Sinu ja vanaema heaks,
ja ehk veidi enda heaks ka.
"Leia nägemus, päästa..."
SU TULEVIK OOTAB
Oi, tere.
Palju astmeid,
aga vähemalt on mul sõber.
Ei. Ta lendas kohe ära.
Heakene küll.
Tere tulemast perekonda Madrigal
On nii palju treppe majas Madrigal
Võiks arvata, et leidub teine tee üles Sest meil on maagia, aga ei
Maagiline, kui palju astmeid siia mahub!
Bruno, sinu tuba on kõige halvem!
Olge nüüd...
Ma suudan seda.
Allaandja!
Tühi.
Mis maagiale viga teeb?
Mina.
Kust sa sellise rutuga tuled?
Vabandust, olin...
Mis sul juustes on?
Minu kingitus!
-Ma jään oma andest ilma! -Mida?
Me rääkisime Mirabeliga sellest, et ma kannan veidi liiga palju.
Seega ma üritasin vähem kanda, aga taipasin, et jään nii maha.
Ja teadsin, et vean siis kõiki alt.
Ja ma tundsin end nii halvasti, seega haarasin kõik eeslid,
aga kui läksin eesleid küüni viima, siis olid nad...
rasked!
Mida sa tegid? Mida sa talle ütlesid?
Ei midagi. Ma ei...
Ma pean Guzmánid Isabela kihluspeoks siia tooma.
Hoia Luisast eemale, kuni ma temaga räägin.
Meil ei tohi täna rohkem probleeme tulla.
Ja mida sa ka ei teeks, jäta järele.
Miks ma su nägemuses olen, Bruno?
Tädi! Isver.
Vabandust, ma ei tahtnud...
Kõtt, kõtt!
Tahtsin vaid viimased Antonio asjad ära tuua,
aga siis kuulsin nime, mida me ei nimeta.
Tore. Nüüd löön välku, ja see viib uduvihmani,
ja uduvihm viib vihmasabinani...
Selge taevas.
Tädi Pepa? Kui...
Kui ta kellestki nägemust nägi, siis mida see tollele tähendas?
Me ei räägi Brunost.
Ma tean. Lihtsalt hüpoteetiliselt, kui ta sind nägi...
Mirabel, palun, me peame Guzmánide jaoks valmis olema.
Tahan vaid teada, kas see oli positiivne või vähem positiivne...
-See oli košmaar! -Félix!
Ta peab teadma, Pepi.
Me ei räägi Brunost.
Ta nägi midagi kohutavat. Ja siis...
Põmaki! See juhtuski.
Me ei räägi Brunost!
Mis siis, kui sa ei saanud aru, mida ta nägi?
Siis nuputa parem välja, sest see saab sind varsti kätte.
Me ei räägi Brunost, ei, ei
Me ei räägi Brunost
-Aga see oli mu pulmapäev -See oli meie pulmapäev
Me seadsime end valmis Ja taevas polnud pilve kusagil
Taevas pilved keelatud olid
Siis tuleb Bruno Ta nägu on naerul
Äike
Kas sina jutustad või mina?
Vabandust, kallis Jätka
Bruno ütleb, et sadu on teel
Miks ta talle ütles?
Niimoodi ujutab üle ta mu aju
Vihmavarju saab vanaema
Abiellusime orkaanis me
On vast rõõmus päev Aga küll sa näed
Me ei räägi Brunost, ei, ei
Me ei räägi Brunost
Hei
Elasime hirmus, et Bruno kokutab või komistab
Kuulen ikka, kuis ta toriseb ja pomiseb
Temaga seostub mul ikka Liiva langemise heli
Raske elu see, kui su kink nii haiget teeb
Vanaema ja pere alati segadusse jättis see
Maadlesid ettekuulutustega, mida üldse ei mõistnud nad
Kas mõistad sa?
Seitsmemeetrine Rotid seljas teel
Kui su nime hüüab ta Siis täitsa minestad
Su unistusi ta näeb Ja karjetest paksuks läeb
Me ei räägi Brunost, ei, ei
Me ei räägi Brunost
Ütles ta, et sureb ära mu kala Järgmisel päeval oligi ants
Ei, ei
Ütles ta, et kõhu ette saan Ja nii juhtuski
-Ei, ei -Ütles ta, et kiilaks jään
Nüüd sirabki see
Ei, ei
Su saatus teada on Kui ettekuulutust loetakse
Ütles ta mul, et mu unistuste elu
Tõotatud on ja mulle saab
Ta ütles mulle, et kasvab mu võim
Nagu viinamarjad väätide sees
Mariano on teel
Ütles ta mul, et mu unistuste mees
Käeulatusest välja jääb ta
Kihlatud teisega
-Ma justkui kuuleks teda -Kuule, õde
Et sa ei piiksugi teeks
Kuulen teda nüüd
Um, Bruno Jah, sellest Brunost
Pean teadma ma Brunost Kogu tõde mulle räägi, Bruno
Isabela, su peika on siin!
Õhtusöögiaeg on nüüd
-See oli mu pulmapäev -See oli meie pulmapäev
-Ja taevas polnud pilve kusagil -Taevas pilved keelatud olid
Ta ütles mulle, et kasvab mu võim
-Äike -Kas sina jutustad või mina?
Mariano on teel
-Bruno ütleb, et sadu on teel -Miks ta talle ütles?
-Niimoodi ujutab üle ta mu aju -Vihmavarju saab vanaema
Abiellusime orkaanis me
Ta on siin Ära räägi Brunost, ei
Miks ma rääkisin Brunost?
Mitte sõnakestki Brunost
Ma poleks tohtinud Brunot mainida
Kas panid peopüksid jalga? Sest ma...
Ma murdsin Bruno torni sisse.
Leidsin ta viimase nägemuse. Pere on hädas.
Maagia on suremas, maja mõraneb, Luisa anne kaob.
Ja see on vist kõik minu pärast?
Isa?
Me ei ütle midagi. Vanaema tahab, et tänane õhtu oleks täiuslik.
Kuni Guzmánide lahkumiseni, sa ei tunginud Bruno torni.
Maagia pole suremas, maja ei mõrane.
Luisa anne pole kadumas.
Keegi ei saa teada. Käitu tavaliselt.
Keegi ei pea teadma.
Mina tean.
Ta räägib kõigile.
Aeg süüa!
Guzmánid ja Madrigalid koos, see on encanto'le nii hea.
Jah. Loodame siis, et tänasest ei tule jube katastroof.
Täiusliku õhtu terviseks!
Avokaadot?
Camilo. Tee oma nägu korda.
Vett soovid?
Mirabel.
Koort, palun?
Isa, koort?
...Bruno nägemus.
Pepa, pilv.
Selge taevas, selge taevas.
Bruno nägemus.
Mirabel?
Kas kõik on korras?
Lausa suurepärane. Ta on lihtsalt elevil.
Et abieluettepaneku teeksid. Mida peaksid tegema!
-Jah. -Nii kiiresti, kui saad.
Ma kavatsesin tegelikult...
Sa kavatsesid tegelikult. Tore!
Noh, kuna kõigil siin on anne,
siis tahtis mu Mariano lauluga alustada.
Luisa, kas tooksid klaveri siia?
Olgu.
Peretraditsioon on tegelikult pärast laulda.
Isabela, kõige graatsilisem kõigist Madrigalidest.
Sul läheb hästi.
Kõige täiuslikum lill kogu selles encanto's...
Ei!
Kas sa abiellud...
Ei!
Mis siin toimub?
Mirabel leidis Bruno nägemuse. Ta on selles.
Ta hävitab maagia ja nüüd oleme me kõik hukule määratud!
Vanaema, palun! Sellele peab selgitus olema.
Ma vihkan sind!
-Ma olen luuser! -Luisa!
Mida sa tegid?
Ma ei tee midagi! See on Bruno nägemus!
Maagia on tugev! Kõik on korras!
Me oleme Madrigalid!
Mirabel!
Hei!
Kõik on korras. Hinga sügavalt sisse ja välja.
Seis!
Jää seisma!
Ei!
Appi!
Casita!
Aita mind!
Sa oled väga higine.
Oi ei!
-Hüvasti. -Mida?
Ei. Pea kinni!
Oota!
Miks sa nägemuse võtsid?
Kopp, kopp. Koputa vastu puud.
Mida see tähendab?
Kas tulid sellepärast tagasi või...?
Onu Bruno?
Kopp, kopp. Koputa vastu puud.
Sa poleks tohtinud iial seda nägemust näha. Keegi ei pidanud.
-Aga... -Pisut soola.
Suhkur.
Oota.
Kas sa oled siin sees pragusid parandanud?
Need või? Ei, ei. Ma kardan nende lähedale minna.
Hernando teeb kogu lapitöö.
-Kes on Hernando? -Mina olen, ja ma ei karda midagi!
See olen tegelikult mina.
Ütlesin ikka, et mu päris kingitus oli "näitlemine".
Ma olen Jorge. Ma teen segu.
Kui kaua sa siin taga olnud oled?
Sa ei läinud iial ära.
Ma läksin oma tornist ära, seal oli palju astmeid...
ja siin on köök kohe kõrval.
Ja tasuta meelelahutus.
Mis sulle meeldib? Sport?
Mängusaated? Teleromaanid?
Nende armastus polnud võimalik.
Ma ei saa aru.
Noh, sest ta on tema tädi ja tal on amneesia,
nii et ta ei mäleta, et on tema tädi.
See on nagu väga keelatud...
Ma ei saa aru, miks sa lahkusid, aga ei lahkunud.
Noh, mäed encanto ümber on üsna kõrged.
Ja nagu ma ütlesin, tasuta toit ja puha.
Te ju armastate tasuta toitu, kas pole?
Alati näljas. Iial pole rahul.
Mu kingitus ei aidanud perekonda,
aga ma armastan oma perekonda.
Ma lihtsalt ei oska...
Igatahes, sa peaksid minema, sest...
Mul pole eriti head põhjust, aga kui oleks, siis ütleksid:
"Peaksin minema, sest see on hea põhjus."
Miks ma su nägemuses olin?
Onu Bruno?
Ma tahtsin vaid, et mu pere minu üle uhke oleks.
Kasvõi üks kord.
Aga kui peaksin järele jätma,
kui ma oma perele viga teen,
siis ütle mulle.
Ma ei saa sulle öelda,
sest ma ei tea.
Ma nägin seda nägemust tol õhtul, kui sa oma kingitust ei saanud.
Vanaema oli maagia pärast mures.
Seega ta anus, et ma tulevikku vaataksin. Et mida see tähendab.
Ja ma nägin, et maagia on ohus.
Meie maja mureneb.
Ja siis ma nägin sind.
Aga nägemus oli erinev. See muutus.
Ja polnud üht kindlat vastust. Polnud selget saatust.
Su tulevik oleks nagu lahtine.
Aga ma teadsin, mida kõik kohe arvaksid,
sest ma olen Bruno ja kõik arvavad alati halvimat, nii et...
nii et...
Sa lahkusid, et mind kaitsta?
Ma ei tea, kumbapidi see läheb,
aga minu arvates...
perekond, encanto,
ja ime saatus...
See kõik sõltub sinust.
Või äkki ma eksin.
Tead, see on mõistatus. Sellepärast on see nägemus...
Kuule, kui saaksin kuidagi aidata, siis teeksin seda,
aga see on kõik, mida tean.
Õnn kaasa. Soovin, et oleksin rohkem näinud.
Jah.
Soovid, et sa oleks rohkem näinud, seega näe rohkem!
Näe veel üks nägemus.
Ei, ei. Ma ei tegele enam nägemustega.
-Aga sa võiksid. -Aga ma ei tee seda.
Sa ei saa öelda, et maailma raskus on sinu õlgadel. Ja lõpp.
Kui meie saatus sõltub minust, siis ütlen, et näe uut nägemust.
Ehk see näitab mulle, mida teha.
Isegi kui tahaksin, aga ei taha, sa lõhkusid mu nägemiskoopa ära.
Mis on probleem, sest vajan suurt avatud ruumi.
-Me leiame selle. -Kust?
Kasutage minu tuba.
Rotid rääkisid mulle kõik ära. Ära neid söö.
Meie perekond vajab abi, ja sina pead siit välja saama.
Sa oleksid pidanud mulle ütlema kohe, kui seda nägemust nägid.
Mõtle perekonna peale.
Ma mõtlesin oma tütre peale!
Pepa, rahune maha.
-Ma annan endast parima. -Jah.
Sul veab, et see orkaan pole.
Ema, sa oled Mirabeli alati liiga karmilt kohelnud.
Vaadake ringi.
Me peame oma peret ja encanto't kaitsma. Me ei tohi oma kodu kaotada.
Linnarahvas muretseb maagia pärast.
Nad tahavad sind näha.
Mirabel oli põhjusega selles nägemuses.
Otsige ta üles.
Me peaksime kiirustama.
Sa ei saa tulevikku tagant torkida.
Mis siis, kui ma näitan sulle midagi hullemat?
Kui näen midagi, mis sulle ei meeldi, siis ütled:
"Bruno paneb halvad asjad juhtuma. Ta nägemus tappis mu kuldkala."
Ma ei arva, et sa paned halvad asjad juhtuma.
Vahel on pere veidrikel lihtsalt halb maine.
Sa suudad seda.
Närvide rahustamiseks.
Ma suudan seda.
Peaksid kinni hoidma.
See on seesama asi. Pean lõpetama!
Ei! Ma pean teadma, mis juhtub. Peab mingi vastus olema.
Miski, mida me ei näe!
Sa vaatad sama asja, mida minagi.
-Kui oleks veel midagi... -Seal!
Sealpool!
Liblikas!
Järgne liblikale!
Kus see on?
See on kõik sassis.
See on küünal. Küünal muutub heledamaks!
-Ma arvan, et sa aitad küünalt! -Kuidas?
Sinuga on keegi.
-Ja sa võitled temaga! -Mida?
Oota, ei. Kas see on kallistamine?
Kas ma võitlen või kallistan?
Embus!
Küünla eredamaks tegemiseks pead sa teda kallistama.
Keda kallistama?
Peaaegu näen.
-Kes see on? -Peaaegu näen!
Käes!
Isabela?
Su õde? See on tore!
Iga kord.
Miks Isabela kallistamine peaks midagi tegema?
Ma ei tea. Meie pere sai ime. Kuidas aidata pere imet?
Sa kallistad õde.
Mirabel?
Meil hakkab vist aeg otsa saama.
See ei lähe läbi.
Ta ei kallista mind iial. Ta vihkab mind!
Ja ma ei tea, kas kuulsid, aga ma rikkusin ta kihluse ära.
-Ning ta on lihtsalt tüütu. -Mirabel?
-Muidugi on see Isabela! -Mirabel?
Mis kana tal minuga üldse kitkuda on?
Tema on see, kel tulevad roosid...
Mirabel!
Vabandust.
Sa ei saa aru.
Perekonna saatus ei sõltu temast.
See sõltub sinust.
Sa oled just see, mida see pere vajab.
Pead seda lihtsalt nägema.
Üksinda, pärast minu lahkumist.
Sa ei tule või?
See oli sinu nägemus, Mirabel. Mitte minu oma.
Sa kardad, et vanaema näeb sind.
Jah. Noh, seda ka.
Pärast seda, kui ime ära päästad, tule mulle külla.
Pärast ime päästmist toon ma su koju.
Kopp, kopp. Koputa vastu puud.
Sa saad hakkama. Päästan ime ära.
Kallistusega.
Isa? Hei.
Tean, et meil on probleeme olnud,
aga olen valmis olema parem õde... sulle.
Nii et peaksime lihtsalt kallistama.
Kallistame kõik ära, eks?
"Kallistame ära"?
Luisa ei suuda empanada'tki tõsta,
Mariano nina näeb välja nagu lömastatud papaia!
Oled sa aru kaotanud?
Isa, ma tunnen, et sa oled ärritunud.
Ja tead, mis seda ravib? Soe kallistus.
Kao välja.
Kõik oli täiuslik.
Vanaema ja pere olid õnnelikud.
Tahad parem õde olla? Palu vabandust, et mu elu ära rikkusid.
Lase käia. Palu vabandust.
Mul...
on...
kahju...
-et su elu on nii tore! -Välja.
Oota! Olgu! Ma palun vabandust.
Ma ei üritanud su elu ära rikkuda.
Mõnel meist on suuremaid muresid,
sa isekas, ennasttäis printsess!
"Isekas"?
Ma olen pidanud kogu oma elu täiuslik olema.
Ja ainus, mida sa iial mu heaks teinud oled, on asjade ärarikkumine!
Miski pole rikutud! Sa võid endiselt selle mürakaga abielluda!
Ma ei tahtnud iial temaga abielluda! Ma tegin seda pere heaks!
Jeerum.
Isa...
see on väga tõsine ülestunnistus.
Hüva, tule siia.
Tule aga lähemale.
Isa?
Ma tegin just midagi ootamatut
Midagi teravat Midagi uut
Isa? See on see koht, kus me...
See pole sümmeetriline ega täiuslik Aga see on ilus
Ja see on minu Mida ma veel teha saan?
Oota Kallista, kallista
-Hea jutt, kallista, kallista -Mida veel teha saan?
Kallistame Kallista, kallista
Tasuta kallid Kallista, kallista
Kasvatan roose ridade viisi
Flor de mayo, miile pikk
Teen täiuslikke, harjutatud poose
Nii palju peidan naeratuse taha
Mida teha suudaksin, kui kasvataksin seda, mida hetkel tunnen?
Kas tead, kuhu lähed?
Mida teha suudaksin, kui teaksin, et täiuslik olema ei pea see?
Vaid olema see peaks Ja vabaks ma saaks
Orkaanitäis jakarandasid
-Kägipuud, rippuvad väädid -Viigimari!
See sobib ka
Vahapalm õhku täidab Kui ronin läbi ma
Mida veel teha saan?
Kas saan teha jõetäie huulheina ma?
Ettevaatust, sööb loomi ta Veidikesest ei piisata saa
Tahan tunda millegi uue värinat
Mulle aitab ilusast Tahan midagi tõest, kas pole?
Tundus nii, et su elu on uni Hetkest, kui silmad avasid
Kui kaugele ulatuvad need juured?
Tean vaid neid õisi, mida kasvatad
Aga äge on näha sind tõusmas
-Kui kaugele tõusta saan? -Kui kaugele tõusta saad?
Läbi katuse taevasse ma Läksime
Orkaanitäis jakarandasid
-Kägipuud -Mine
-Rippuvad väädid -Kasva
Vahapalm õhku täidab Kui ronin läbi ma
Mida veel? Mida veel?
Mida teha sa saad Kui päris hetkes unistad
Haara hetke Edasi lase
Mida teha suudad sa, kui tead, et see, kes olla tahad, pole täiuslik?
-Aga ikka korras ma -Eest ära hoidke kõik
-Trompetipuuga tulen ma -Trompetipuu
-Laineid teen -Laineid teed
-Meeli muudan -Muutsid minu oma
Tee selgem on, sest oled sina siin
Ja sulle võlgnen selle kõik
Mida veel teha saan?
Näita neile, mida teha saad
-Mida veel teha saan? -Kõike suudad sa
Mida veel teha saan?
Sa avaldad halba mõju.
Mis siin toimub?
Vanaema? Kõik on korras! Kõik...
Me päästame ime. Maagia...
Mida sa räägid?
Vaata meie kodu! Vaata oma õde!
Palun, lihtsalt... Isabela ei olnud õnnelik.
Muidugi ta pole õnnelik. Sa rikkusid ta kihluse ära.
Ei, ei. Tal oli vaja, et ma selle ära rikuksin.
Ja siis tegime me kõik selle!
Küünal oli eredam ja praod...
-Mirabel. -Sellepärast ma olengi nägemuses!
Ma päästan ime ära!
Sa pead lõpetama, Mirabel!
Praod algasid sinuga.
Bruno läks sinu pärast ära.
Luisa võimed on kadumas, Isabella on kontrolli alt väljas.
Sinu pärast!
Ma ei tea, miks sulle kingitust ei antud,
aga see pole vabandus, et sellele perele liiga teha.
Ma pole iial sinu jaoks piisavalt hea.
Ega?
Kui palju ma ka ei püüaks.
Kui palju ükskõik kes meist ka ei püüaks.
Luisa ei ole kunagi piisavalt tugev.
Isabela ei ole piisavalt täiuslik.
Bruno jättis meie pere, sest sa nägid temas ainult halvimat.
Bruno ei hoolinud sellest perekonnast!
Ta armastab seda perekonda.
Ma armastan seda perekonda. Me kõik armastame seda perekonda.
Sina oled see, kes ei hooli.
-Sina oled see, kes meie kodu lõhub. -Ära sa iial...
Ime on sinu pärast suremas!
Ei, ei!
Küünal!
Casita! Aita mind sinna üles!
Ei!
Ettevaatust, Antonio!
Me peame siit kaduma!
Mirabel!
Mirabel, me peame ära minema!
-Mirabel! -Mirabel!
Mirabel, jäta see!
Mirabel! Maja kukub kokku!
-Mirabel, tule välja! -Mirabel!
Ei.
Mirabel!
Mirabel, kas sa said viga?
Mirabel!
Julieta, tule kähku!
Julieta!
Ära liiguta. Ma tulen kohe tagasi.
Kuidas see juhtus?
Las ma aitan sind.
-Kõik on terved? -Antonio, ära nuta.
Kuidas see võimalik on? Encanto on katki.
Mida me nüüd teeme?
Minu võimed. Need on läinud.
Aga Antonio? Mida ta tegema hakkab?
Mirabel?
Mirabel! Kus Mirabel on?
Kus ta on?
Mirabel!
Mirabel?
Mirabel!
Mirabel?
Mirabel!
Nad pole teda veel leidnud?
-Mirabel! -Mirabel!
Mirabel!
Mirabel.
Mul on kahju.
Ma ei tahtnud meile haiget teha.
Ma tahtsin lihtsalt
olla midagi, mida ma pole.
Ma pole iial suutnud siia tagasi tulla.
See jõgi on koht, kus me oma ime saime.
Kus vanaisa Pedro...
Mõtlesin, et saame teistsuguse elu.
Arvasin, et minust saab teistsugune naine.
Mulle anti ime.
Teine võimalus.
Ja ma kartsin nii väga seda kaotada,
et kaotasin silmist selle, kelle jaoks meie ime oli mõeldud.
Ja mul on nii kahju.
Sa ei teinud iial me perele liiga.
Me oleme katki...
minu pärast.
Vanaema.
Ma saan ometi aru.
Sa kaotasid oma kodu.
Kaotasid kõik.
Sa kannatasid nii palju,
ihuüksinda...
et seda enam iial ei juhtuks.
Meid päästeti tänu sulle.
Meile anti ime tänu sulle.
Me oleme perekond tänu sulle.
Ja miski ei saa iial katki olla,
mida me ei suudaks parandada... koos.
Ma palusin oma Pedrolt abi.
Mirabel.
Ta saatis mulle sinu.
Tema ei teinud seda!
Ta ei teinud seda!
Ma andsin talle nägemuse!
See olin mina!
Mina ütlesin: "Läks!" Ja tema vastu...
Ta tahtis vaid aidata.
Ma ei hooli sellest, mida minust arvad, aga kui oled liiga põikpäine...
Brunito.
Tunnen, nagu mul oleks miskit olulist vahele jäänud.
Tulge.
Mis toimub? Kuhu me läheme?
Koju.
See on tema! Ma leidsin ta!
Ma leidsin ta!
Ta on tagasi!
Mirabel!
Ema.
Ma olin nii mures.
Me ei suutnud sind üles leida.
Kõik kohad olid mesilasi täis.
Kõik saab korda.
Mitte siis, kui meil maja pole.
Mis on? Meil pole maja. Ma ei tohi öelda, et meil pole maja?
Mis see on? Mitte maja.
Vaadake seda maja Me vajame uut alust
Võib tunda lootusetu Aga hakkama ikka saame me
Vaadake seda perekonda Hõõguv tähtkuju
Nii tähti täis see Ja särada tahavad kõik
Aga tähed ei sära, nad põlevad
Ja tähtkujud nihkuvad
Teil on õppida aeg
Olete enamat kui vaid oma kink
Ja vabandust, et nii tugevasti hoidsin ma
Kartsin ma, et kaotan teid ka
Ime pole ju Mingi maagia, mis teil on
Ime oled sina
Mitte mingi kingitus Vaid sina
Ime olete teie
Teie kõik Teie kõik
Hüva, nii et Me räägime Brunost?
See on Bruno?
Jah Bruno kohta on palju öelda
Ma alustan Pepa, andesta oma pulmad
Ei tahtnud pahandada
See polnud ettekuulutus Nägin vaid, et higine sa
Ja tahtsin, et teaksid Et oma vennale oled nii kallis
Laske sisse, laske välja Las tuleb lumi, las vihm
Laske minna
Seda ma ju räägingi
Pean palju vabandust paluma
Sobib see ka, et siin oled sa
-Tule valgusesse -See reis vaid õhtu käis
Ja mis ka ei juhtuks Me leiame tee
Teadsin ma, et polnud läinud ta Iga päev teda kuulsin ma
Mis heli on see?
Kogu linnarahvas vist teel
Hei
Koorem endalt heida sa Koorem endalt heida sa
Mind kohale veereta Mind kohale veereta
Meil kinke pole Aga meid on palju
Ja teie heaks kõike teeme me
See on uni, kui koos tööd teeme Oled nii tugev
-Jah, aga vahel nutan ma -Mina ka
Ei pruugi olla nii tugev Aga nutti kogun
Jah, ma vajan päikest ja väetist
Tulge nüüd Istutame midagi uut, las lendab see
Otse üles taevasse
Hakkame pihta
Tähed ei sära, nad põlevad
Tähtkujud hiilgavad
Aastaajad muutuvad
No vaata me pisitüdrukest
Sinu moodi on ta
Hei, Mariano Miks kurvastad?
Mu sees armastus keeb
Tead, mul see nõbu on Dolorest oled kohanud?
Ma jätkan nüüd ise. Hüvasti!
Sa räägid nii valjult
Hoolitsed oma ema eest Ja uhkeks teed ta
Kirjutad oma luulet sa Igal õhtul, kui läed magama
Ja haaran sest hetkest Et ärkaksid ja mind märkaksid
Dolores, ma näen sind.
Ja ma kuulen sind.
Jaa!
Teie kõik Teie kõik
-Abiellume. -Pea hoogu.
Teie kõik Teie kõik
Kodu kullakallis Uus vundament on tore
See pole täiuslik
-Meie pole ka -Tõsi see
Veel üks asi enne tähistamist
-Mis? -Uksenuppu vajame me
Me tegime selle sulle.
Näeme me, kui eredalt hõõgad sa
Näeme me, kui vapper oled sa
Nüüd ennast näe sa ka
Sa oled me tõeline kingitus Lase meid sisse
Ava oma silmad
Mida sa näed?
Ma näen... ennast.
Üleni
Tulge nüüd sisse!
Jaa!
Jaa, kallis!
Kõik koos...
La Familia Madrigal!
Subtiitrid tõlkinud Age Orgusaar