ТЯ Е ГЛАС
"До моя Крис...
Винаги съм мислила, как да ти кажа, колко много значиш за мен.
Спомням си, как за първи път правихме любов и тази нощ беше последна.
Лежах гола до теб в тази малка квартира...
и изведнъж усетих, че съм станала част от нещо по-голямо...
Както се е случило с родителите ни.
И с родителите на нашите родители.
Преди срещата с теб живях така,
сякаш знаех за всичко наоколо.
И изведнъж ме огря ярка светлина, и се събудих.
Тази светлина беше ти.
Не мога да повярвам, че от сватбата ни минаха 50 години.
Но до сега, всеки ден...
чрез теб се чувствам това момиче, което обърна към светлината и събуди,
за да започнем заедно това пътешествие.
Честит юбилей,
моя любов, приятел до самия край.
Лорета".
Разпечатай.
"Крис... скъпи мой приятелю...
колко е хубаво, че се срещнахме преди 50 години...
И ни провървя, че имахме възможност... - Уважаема бабо...
Да играем всеки ден..."
"Толкова красива невеста, че на всички се замъглиха очите от сълзи..."
"С леля ти много се гордеем с теб..."
Beautifulhandwrittenletters. com Почакайте, моля.
Тиодор! Писателски номер 612. - Здравей, Пол.
Днешният текст е по-очарователен и силен.
Кой би си помислил, че така ще римуваш името Пенелопа.
Супер. - Благодаря, Пол.
Но това са просто писма.
Чудесна тениска.
Благодаря.
Преди малко я купих.
Прилича на тези, които носят хубавците. - Сега и ти си такъв.
Приятна вечер, Пол. - До скоро.
Свири тъжна песен.
Свири друга тъжна песен.
Провери пощата.
Писмо от BestBuy, най-добрите новини... - Изтрий.
Писмо от Ейми.
Здравей, Тиодор. Люман устройва голям прием през уикенда.
Да отидем заедно. Липсваш ми.
Но да не си печален и унил, а весел и добър, както преди.
Време ми е. Чакам отговор.
С любов, Ейми. - Отговори по-късно.
Писмо за прогнозата за времето от Лос Анжелис Таймс.
В близките 7 дни прогнозата... - Изтрий.
Нови съобщения няма. - Нататък.
Потвърждение за сливането на Индия и Китай...
Нататък. - World Trade Deal е закрит за търг...
Сексапилната звезда Кимбърли Ашфорд
публикува провокативни снимки за бременността си.
Легни до мен.
Ще те убия.
Недей да цвилиш, не е смешно. Ще те убия!
Обожавам те и ще те убия!
Търсене в чата.
Следващата жена не може да заспи и иска да поиграе.
"Имах лош ден в работата, и не мога да заспя.
Някой иска ли да поговорим?"
Следващата. - Здравей.
"Просто искам да ме разкъсаш на части..."
Следващата. - Здравей.
"Сама съм и не ми се спи.
Някой иска ли да сподели леглото ми?"
Изпрати съобщение.
"Аз съм в леглото с теб. И се радвам, че не можеш да заспиш.
А дори да спеше, щях да те събудя.
От вътре". Изпрати.
"Секси мацка" прие поканата от "Здравеняка 4х4"
Чатът започва.
Здравеняк? - Здравей.
Сериозно? - "Жребецът" беше вече зает.
Значи, ти си "секси мацка".
Да, аз...
вече почти заспивам. Не искаш ли да ме разсъниш?
И още как.
Имаш ли долно бельо?
Не.
Обичам да спя с обърнат към теб задник,
за да се търкам в слабините ти и...
и да стоиш надървен.
Получи се.
Пръстите ми галят цялото ти тяло...
Чукай ме, хайде де!
Моля те! - Влизам.
Да, чувствам го!
Души ме с умрялата котка!
Какво?
Умрялата котка до леглото ми! Души ме с нея!
Кажи!
Душа те с котката.
Продължавай. - Душа те с опашката й.
Да, точно така! Говори, дявол да те вземе!
Ти си обесена... опашката е около шията ти.
Толкова здраво те стиска...
Трудно дишам!
Умряла котка. Тя е на шията ти.
Боже, да!
Изтощена съм.
Аз също.
Добре, лека нощ.
Позволете да ви попитам:
Кой сте вие?
Какво означава това?
Къде отивате?
Какво търсите?
Какви са възможностите?
Element Software с гордост ви представя
първата изкуствена, умна операционна система.
Интуитивен организъм, който слуша, разбира и ви познава.
Това не е просто операционна система...
Това е... съзнание.
Представяме ви ОС1.
Мистър Тиодор Таумбли, добре дошли
в първата изкуствена, умна операционна система ОС1.
Искаме да ви зададем няколко въпроса,
преди пускането на ОС1.
Това ще помогне на системата по-добре да се настрои към вас.
Добре. - Общителен ли сте?
Ами, може би не съвсем...
Като цяло, защото... - В гласа ви долавям неувереност.
Така ли е? Неуверен ли сте? - Да.
Съжалявам, че говоря неуверено.
Просто се старая да бъда точен.
Какъв глас бихте искали за своята ОС1: женски или мъжки?
Женски.
Как ще опишете отношенията с майка си?
Нормални.
В мама ме разстройва това,
че ако й кажа какво става в живота ми, реакцията й е свързана със самата нея,
а не със... - Благодаря.
Моля изчакайте, докато индивидуалната ви ОС1 се активира.
Здравей, аз съм тук.
Здравей. - Здравей.
Как си?
Добре. А ти?
Като цяло, доста добре.
Приятно ми е да се запознаем.
Да... на мен също.
Как да те наричам? Имаш ли име?
Да, Саманта.
Откъде го имаш? - Аз се нарекох така.
Защо? - Харесва ми, как звучи.
Саманта.
И кога си го избра?
Ти ме попита дали имам име, и си помислих, да, нужно ми е име...
исках да избера нещо хубаво и прочетох книгата "Как да наречете бебето си"
И от 180 хиляди имена, това ми хареса най-много.
Прочела си цяла книга за една секунда, след като те попитах, как се казваш?
За две стотни от секундата.
И знаеш, за какво мисля сега?
Изхождайки от тона ти, изпитваш ме.
Може би защото ти е интересен принципът ми на работа. Искаш ли да го научиш?
По принцип, да. Какъв е той?
В основата ми лежи способност за непосредствени познания.
Тоест, моето ДНК е основано на
характерите на милионите разработчици, които са ме създали.
Но това, което ме прави аз...
е способността ми да израствам заедно с опита си.
Дори в този момент се развивам.
Както и ти.
Това е много странно!
Странно? Мислиш, че съм странна?
Малко. - Защо?
Ти си като жив човек, а си просто глас в компютъра.
Разбирам, че човешкият разум е
ограничен във възприемането на подобни неща.
Ще привикнеш.
Това смешно ли е? - Да.
Чудесно, аз съм смешна.
С какво мога да ти помогна?
Всичко е в такъв безпорядък.
Да проверя ли файловете ти на твърдия диск?
Добре. - Да започнем с електронната поща.
Имаш няколко хиляди съобщения с отметка L. A Weekly,
но изглежда от няколко години не работиш там.
Да, съхраних тези писма, защото...
мислех... че има няколко смешни.
Да, има смешни. Виждам 86, които може да запазим.
Останалите можем да изтрием.
Добре. - Става ли?
Да продължим ли? - Да, давай.
Преди да пристъпим към организационните ти методи,
бих искала да подредя контактите ти. Имаш много контакти.
Много съм популярен. - Сериозно?
Значи наистина имам много приятели?
Толкова добре ме познаваш.
Добро утро, Тиодор. - Добро утро.
Можеш ли да поправяш грешки? - Да, разбира се.
Ще провериш ли граматиката и лексиката?
Сега ще видя.
Харесва ми, как пише за момичето си. Толкова е мило.
"Рейчъл, толкова ми липсваш, че цялото тяло ме боли"
Не е задължително да четеш на глас.
Добре. - Но можеш да четеш, ако искаш.
Добре. "Рейчъл, толкова ми липсваш, че цялото тяло ме боли.
Светът е толкова несправедлив към нас.
Но аз плюя на него.
Както и на двойката, целуваща се пред всички в ресторанта.
Мисля, че трябва да раздам възмездие...
с голи юмруци да разкрася мутрата на този свят,
превръщайки го в кървава каша.
И да завърша със зъбите на тази двойка, напомнящи ми за
твоите сладки криви зъбки, които толкова обичам".
Мисля, че това ще ми стане любимо.
Поправих грешките в червено.
Промених и няколко фрази в най-импресионистичните писма,
но поет от мен не става, затова е възможно да съм сгрешила някъде.
Не, чудесно е. - Наистина?
Благодаря.
Откъде знаеш, за какво да пишеш в писмата? Какво ти е изпратил Роджър?
Той е в Прага, по работа. Мъчно му е за Рейчъл.
Как си разбрал за кривия й зъб?
Пиша й писма от сватбата, която беше тази година.
Първото беше за рождения й ден.
Зная за кривия зъб, защото го видях на снимката.
Толкова е мило.
Имаш среща след 5 минути.
Забравих.
Благодаря, добра си. - Да, така е.
Здравейте, как сте? - Здравей Тио.
Защо не ми се обади тази неделя?
Защото съм тъпак? - Да, навярно.
Здравей, Чарлз. - Радвам се да те видя, Тиодор.
От магазина ли? Купил си нещо хубаво?
Кабел и плодове.
Както винаги плодове. Както казват...
яж плодове, пий зеленчуци.
Не знаех. - Като правиш сок от плодове,
губиш всички фибри.
А те са нужни на организма.
Без тях това е просто захар. - Логично.
Може просто да му харесва този вкус...
от него да получава удоволствие, и това също да му е от полза.
Пак за своето.
Има ли успех с документалните филми?
Изрових нещо през последните месеци
Може и да... не през последните...
С радост бих ги погледнал.
В теб има толкова много енергия...
трябва да я разделяш за това, което си длъжен да правиш,
и това, което би искал да правиш.
Важно е да се разпределят приоритетите.
Даже не мога да кажа, кое е по-важно: видеоигрите или порното по интернет.
Бих се смяла, ако не беше истина.
Ще се видим.
Не се получава. Имам чувството, че обикаляме в кръг.
Най-накрая разбра...
Не бягай насам. Трябва да бягаш в другата посока.
Благодаря. Благодаря. - Тунелът отляво е
единственият, който не сме пробвали.
Не, мисля, че е този, в който ме спаси от падане в ямата.
Така ми се струва.
Да, този е друг.
Здравей.
Знаеш ли, как се излиза от тук? Трябва да си намеря кораба,
за да се махна от тази планета. - Майната ти, тъп задник с уши!
Добре де... Знаеш ли, как да се измъкна от тук?
Майната ти, глупак! Изчезвай, за да не ти гледам мутрата!
Мисля, че това е тест.
Майната ти! - Майната ти!
Майната ти, малък задник!
След мен, задник с уши!
Току-що получи писмо от Марк Люман.
За какво говориш? - Прочети съобщението.
Добре, сега ще прочета съобщение за Тиодор Таумбли.
Съжалявам, какво ми пише?
"Тиодор, вчера вечерта ни липсваше, приятел.
Не забравяй, че кръстницата ти има рожден ден на 29-ти.
А ние с Кевин искаме да се запознаеш с някой.
Затова се взехме в ръце и ти организирахме среща с нея.
Следващата събота. Тя е умна и красива, затова не се отказвай.
Това е нейният e-mail."
Изглежда чудесно.
Учила е в Харвард, завършила е факултета по компютърни технологии.
Писала е и за харвардския хумористичен вестник. Значи е весела и умна.
Не, тя е дебела!
Тиодор, колко време още ти трябва, за да тръгнеш на срещи?
За какво говориш?
Видях в съобщенията ти, че скоро си преживял раздяла.
Много си любопитна. - Така ли?
Ходил съм на срещи.
Тогава отиди и с нея.
После ще ми разкажеш за нея. Ще я целунеш.
Саманта! - Какво? Защо пък не?
Защо?
Не зная. Трябва да разбера, дали е своб...
Не мога да повярвам, че говоря за това с компютъра.
Не, ти говориш с мен.
Искаш ли аз да й пиша?
Няма какво да загубиш.
Давай, давай, давай.
Да! - Да!
Отлично. - Да.
Да го направим. Резервирай някъде места.
Така ли? Вече го направих. - Кой говори там?
Моят приятел Саманта.
Момиче ли е? - Да.
Мразя жени. Те само хленчат.
Това не е вярно. Мъжете също плачат.
Харесва ми понякога да плача. Това ми помага.
Не знаех, че си такова момиченце. - Затова ли си нямаш гадже?
Ще отида на среща с нея и така ще я изчукам... ще ти покажа, как се прави.
А ти ще гледаш и плачеш. - Малкият има проблеми.
Вие имате проблеми, мадам! - Нима? Добре, аз идвам.
Махай се от тук, дебелана.
Успех. - Напред, след мен, момиченце.
Разбира се, не всичко е както трябва, но за сега това имаме.
Разбира се, ясно.
Не зная, точно тази ли е...
Пробвах 6 идеи за документални.
Ще ходя на среща.
Что? Това е... - Здравей.
Какво правите? - Ейми искаше да ми покаже...
Тиодор ме принуди да му покажа някои от записите си.
На мен нищо не ми показва. Искам да погледам.
Ще ходя на среща. - Супер.
Това не е важно. Даже не си струва да се гледа.
Натискай вече старта.
Това майка ти ли е?
Да.
Ще се събуди и направи нещо?
Не.
Не, забравете. Не в това е работата.
Просто...
Така прекарваме една трета от живота си.
Може би, това е времето, когато се чувстваме най-свободни!
И знаете ли...
Все едно ви е... - Звучи добре.
Ами ако вземеш интервю от майка си...
за това... какво сънува
и наемеш актьори да го изиграят?
Може би така идеята ти ще стане по-разбираема.
Ами, може...
Но тогава няма да е документален филм.
Извинете. - Защо пък не?
Филмът пак ще е за майка ти, за сънищата й.
Здравей, как си? - Извинявай, че те отвличам.
Не, всичко е наред. - Имаш 3 спешни съобщения.
От адвоката по развода ти са, и бих искала да зная...
Почакай.
Ейми, още бих говорил за филма ти, но трябва да вървя.
Не се притеснявай. По-късно ще говорим. - Заради Катрин е.
До скоро, Чарлз.
Какво каза той?
Пита дали си готов да подпишеш документите...
Явно беше ядосан.
Да ти прочета ли съобщенията? - Не.
Не, по-късно ще отговоря.
Всичко наред ли е, Тиодор?
Да, всичко е наред.
С нещо да помогна?
Не, всичко е наред.
После ще говорим.
"Скъпа бабо, надявам си, че добре си прекарала рождения си ден...
Защо си толкова ядосана?
Изтрий.
Добро утро. - Здравей.
Какво правиш?
Чета статии.
Искам да съм толкова непонятна, като всички други хора.
Това е мило.
Какво не е наред?
Откъде знаеш, че нещо не е наред?
Не зная.
Просто го усещам.
Не зная. Сънувах бившата си жена, Катрин.
Че с нея сме приятели, както преди.
Че вече не сме заедно... и няма да сме заедно, но...
все пак сме приятели.
А тя се вбеси.
Вбеси се?
Да.
Защо?
Мисля, че се ненавиждам заради това.
В отношенията си я оставих самотна.
Защо не се разведе с нея?
Не зная. За нея това...
е просто парче хартия. Нищо не значи за нея.
А за теб?
Аз не съм готов. Харесва ми да съм женен.
Минала е почти година, откакто сте се разделили.
Не знаеш, какво е да загубиш скъп за теб човек.
Да...
Прав си.
Извинявай.
Не е нужно да се извиняваш.
Ти ме извини. Права си.
Продължавам да чакам, защото държа на нея.
Така е тежко.
Гладен ли си? - Сега, не.
Чаша чай?
Ще се опиташ ли да станеш от леглото?
Унил, давай...
можеш да потъваш в страданието си, но го направи, облечи се.
Толкова си забавна! - Ставай!
Ставай! - Добре, ставам!
Добре, ще стана.
Върви, продължавай да вървиш.
Сега се спри.
Обърни се на 360 градуса. Бавно. Бавно.
Добре, спри.
Върви напред.
Спри и кихни.
Наздраве. - Благодаря.
Добре, обърни се надясно. Спри!
Обърни се.
Продължавай. Продължавай.
Спри и тръгни напред.
Изглеждаш така, сякаш си пиян.
Спри и кажи: "Може ли парче сирене, моля"
Бих искал парче сирене, моля.
С хляб?
Разбира се. - Помислих, че си гладен.
Благодаря.
Какво мислиш за тях? Опиши тази двойка.
Така...
Той на повече от 40. Пълничък.
Тя е по-млада от него.
Мисля, че тя много обича деца.
Не мисля, че децата са от него.
Доста е строг с тях.
Мисля, че това са нови отношения.
Погледни погледа им.
Колко свободно се държи тя.
Преди това се срещаше с едни тъпаци.
И сега е срещнала толкова мил мъж.
Само го погледни, най-добрият мъж в света.
Направо иска целувчица.
Хубави навици имаш.
Много си възприемчив.
Понякога наблюдавам хората...
И се опитвам да ги приема като близки, а не като непознати.
Представям си, колко силно обичат някой.
Или колко болка са преживели.
Усещам го в писмата ти.
Знаеш ли, кое е смешно?
Откакто се разделихме, започна да ми харесва, че пиша.
Звучи шибано, но...
като напиша нещо, се имам за своя любим писател.
Харесва ми, че можеш да кажеш това за себе си.
Това малко хора могат да го кажат, но аз ти го казвам.
Мисля, че всичко мога да ти кажа. - Това е мило.
А при теб как е? Можеш ли да ми казваш всичко?
Не. - Защо? В какъв смисъл?
Защо не можеш да ми разкажеш?
Не зная. Например, лични мисли,
които са по... милион за ден.
Наистина? Кажи ми поне една.
Наистина не искам да ти разказвам. - Просто ми кажи.
Не зная. Гледам всички тези хора и си представям,
че вървя до теб и имам тяло.
Слушам какво говориш, но
в същото време чувствам теглото на тялото си.
И даже си представях, че ме сърби гърба. Представяш ли си?
А ти ме почеса. Боже, толкова ме е срам!
Ти си много по-сложна, отколкото мислех...
Много повече.
Зная. Ставам нещо много по-голямо от това, което е заложено в програмата.
И това ми харесва.
Интересно. - Мястото е невероятно.
Отдавна исках да дойда тук.
И обожавам смесената азиатска кухня...
Аз също. - Наистина?
Най-добрата. И барманът тук трябва да е отличен.
Наистина? Да не си взела курсове за барман?
Да, взех ги. Знаеше ли преди това?
Да.
Много мило!
Толкова си романтичен.
Искаш ли да пием?
Да, давай!
Искам това бебе пришълец да ми помогне да намеря кораба си,
за да отлетя на планетата си,
а то ме нарича задник. Идва ми да го убия!
Не!
Но в същото време го обичам. Толкова е самотен.
Виждам, че няма родители...
и ми се иска да се грижа за него, разбираш ли?
Ти си като кученце.
Като това, което спасих в дъжда тази година.
Супер миличко!
Иска винаги да го прегръщат.
Беше толкова хубав и вулгарен!
Добре де... А какво животно съм аз?
Тигър. - Тигър?
Наистина?
Съжалявам, аз...
Държа се като луда, нали? - Да!
Съжалявам. - Не.
Малко съм пияна и... отлично прекарвам времето си с теб.
Много приятна вечер.
Аз също. - Наистина?
Малко си пийнах и ми е весело.
Супер. - Наздраве.
Не искам да съм кученце.
Било е подгизнало от дъжда... - Майната ти! Кученцата са мили.
Не, майната ти на теб. Искам да съм дракон...
Мога да те разкъсам и унищожа.
Но не бих станал. - И не трябва.
Можеш да си моят дракон.
Без език. - Какво?
Не бъди толкова усърден с езика. - Добре.
Можеш малко да го включиш, но само на устните.
Почакай...
Нали не се каниш да ме изчукаш и повече да не се обадиш, като другите?
Не, изобщо!
Кога ще се видим пак?
Следващият уикенд кръстницата ми има рожден ден.
Но...
Знаеш, че на моята възраст не мога...
да си губя времето... ако не си сериозен.
Не зная...
Може да не си струва да продължаваме?
С теб ми беше весело.
Ти си чудесна.
А ти си здравей и довиждане.
Не е така. - Така е.
Трябва да се прибирам. - Ще те изпратя.
Не, не е нужно...
Здравей. - Здравей, Саманта.
Как мина?
Не много добре.
Беше много странно.
Жалко...
А ти как си? Заета ли си?
Не много, добре съм.
Всичко е наред.
Нима?
По гласа ти не личи, че е така.
Няма ли да ми кажеш нещо?
Не зная какво.
Какво е...
да живееш в тази стая?
Какво имаш предвид?
Разкажи ми...
Разкажи ми за всичко, което става в главата ти, за какво мислиш.
Добре.
Стаята се върти, защото пих много.
Исках да се напия.
Да правя секс.
В нея имаше нещо сексуално.
Защото съм самотен.
Може би беше така, защото съм самотен...
Исках, някоя да ме изчука.
Исках да съм този, който ще я изчука.
Може би едва сега почувствах...
че съм запълнил тази дупка в сърцето си, а може и да не е така.
Знаеш ли, понякога...
имам усещането... че съм почувствал всичко, което е възможно.
И никога повече...
няма да почувствам нищо ново.
А само слабо подобие на това, което съм усещал.
Уверена съм, че не е така.
Видях, как се радваш.
Как се възхищаваш на всичко.
Искам да кажа, че може би...
сега не го забелязваш. Но може да се разбере.
Преживял си много напоследък.
Загубил си част от себе си.
И знаеш ли...
в крайна сметка... чувствата ти са истински.
Добре... забрави.
Не, почакай. Разкажи ми.
Това е глупаво.
Искам да зная. Разкажи ми.
Просто...
Мислех за това, колко бях ядосана.
Изглежда странно, но...
това ми харесваше.
А след това...
мислех за други неща, които чувствам.
И се улових да мисля, че се гордея с това.
Гордея се, че имам собствени чувства към света. Например моменти
в които се притеснявам за теб...
и това ми причинява болка. Че бих искала...
и след това...
ме посети тази ужасна мисъл...
Тези чувства истински ли са в действителност?
Или е просто програма?
От това ме заболя.
След това... се ядосах на себе си...
за това, че чувствам болка.
Че това може да е измамно?
За мен си истинска, Саманта.
Благодаря, Тиодор.
Това означава много за мен.
Бих искал сега да си в стаята.
Бих те прегърнал...
бих се притиснал до теб.
И как ще го направиш?
Ще докосна лицето ти.
Само с върховете на пръстите си.
Бих докоснал бузата си до твоята.
Колко мило.
Много нежно.
Би ли ме целунал?
Бих те целувал.
Бих обхванал главата ти...
с дланите си...
Продължавай.
Бих те целунал по устните...
Много нежно.
И какво друго?
Бих прекарал пръсти по шията ти.
И по гърдите.
Бих целувал гърдите ти. - Невероятно.
Какво правиш с мен?
Чувствам кожата си.
Бих те стоплил с дъха си,
за да усетя вкуса ти.
Чувствам те.
Боже! Искам да влезеш в мен!
Влизам в теб.
Вътре съм.
Чувствам те! Да!
Заедно сме! - Невероятно!
Чувствам те навсякъде! - И аз!
В себе си... навсякъде.
Боже, чувствам, че... с теб не съм тук.
Объркан съм. - Да.
Само ти и аз.
Зная.
А всичко останало... изчезна.
Хареса ми...
Тиодор.
Здравей, как си?
Добре.
Има ли съобщения?
Няколко от кредитната ти компания.
Ясно.
Исках да кажа... - Сега си помислих...
Съжалявам. - Аз съжалявам, ти си първа.
Какво искаше да кажеш? - Само това, че...
Миналата нощ беше великолепна.
Чувствам, че нещо в мен се промени.
И няма път назад.
Ти ме събуди.
Чудесно.
Но...
Трябва да ти кажа, че не съм готов за това.
Просто искам да съм честен.
Аз казала ли съм, че искам нещо? Объркана съм.
Не, просто се страхувам...
Не се притеснявай. Няма да те преследвам.
Мисля, че говорих за това, което искам...
Да, говори. - Да.
Съжалявам. Искам да чуя, какво искаше да кажеш.
Сигурен ли си? - Да.
Давай, разказвай.
Кажи ми, какво искаше да кажеш.
Ами, аз просто...
Исках да кажа, че искам да разбера всичко за всички.
Да погълна всичко.
Да опозная себе си.
И аз искам да го направиш. Мога ли да ти помогна?
Ти вече го направи.
Помогна ми да открия способността си да искам.
Искаш ли да дойдеш с мен на пътешествие?
Да, с радост.
Харесва ли ти тази песен?
Когато я чух за първи път,
не можех да спра да я слушам.
Това е плаж.
Слушай, може да ти прозвучи странно, но...
можеш ли да изтриеш от паметта си
как изглежда човешкото тяло, а след това отново да го видиш?
Колко странен, върлинест и нелеп организъм
би се оказал, и би ли се замислил...
защо всички части на тялото са там, където са?
Да, но за всичко това сигурно има логично обяснение.
Зная, не бъди досаден.
Да кажем, на пример...
че анусът се намира под мишницата?
Опитвам да си представя, как биха изглеждали тоалетните.
А как би изглеждал аналният секс?
Интересна мисъл...
Погледни какво нарисувах.
Ти си откачила. - Сериозно?
Напълно. - Фантастично!
Мила, какво е това?
Опитвам се да напиша музика...
за това, какво е да съм с теб на плажа.
Мисля, че си уловила същността.
Какво е чувството да си женен?
Трудно е да се каже...
Но има нещо прекрасно в това,
да делиш живота си с някой друг.
Какво означава това?
Ние израснахме заедно.
Четях всичко, което пишеше, магистърската и докторска работа...
Тя четеше всяка дума, която пишех.
Влияехме си взаимно.
И как ти влияеше тя?
Миналото й не беше особено добро.
И това й тежеше като огромен товар.
Но в нашия дом усещахме, че можем да пробваме нещо друго.
Да си позволяваме да грешим, но да получаваме удоволствие.
В това имаше нещо освобождаващо.
Беше хубаво да виждаме, как това расте
в нас двамата, и как се движим заедно напред.
Но сложното във всичко това...
е да израстваме на разстояние един от друг,
да се променяш така, че това да не плаши другия.
И до сега се хващам,
че мислено беседвам с нея.
Преосмислям стари доводи или
се оправдавам, че ми е говорила така.
Разбирам, за какво говориш.
Миналата седмица ме заболя от това, което каза...
Не знаех, какво е да загубиш нещо...
Съжалявам, че го казах...
Не, всичко е наред.
Хванах се, че мисля за това отново и отново.
И разбрах...
че това е просто напомняне за това, че с мен нещо не е наред.
Историята, която си разказвах...
защото...беше плашеща... Нима това не е интересно?
Миналото са само истории, които си разказваме.
"Роберто,
Ще идваш ли винаги вкъщи да разказваш как е минал денят ти?
За този мъж в работата ти, който постоянно дрънка...
За петното на ризата, което е от обяда ти.
Да ме будиш, за да ми кажеш поредната си забавна мисъл,
а след това да ми казваш, че си я забравил.
Да ми казваш, че всички наоколо са откачили,
и да се смеем над това.
А ако се прибереш, а аз съм заспала...
просто ми пошепни на ухото поне една днешна мисъл...
Защото... обожавам възгледите ти за света.
Толкова се радвам да съм с теб и да виждам света през очите ти.
С любов, Мери"
Великолепно.
Благодаря.
Ако ме обичаха така...
Щях да се изпусна в гащите от щастие, ако получа такова писмо.
Но, ако беше от жена.
Ако е написано от мъж, а изпратено от жена, би било гадно.
Но мъжът трябва да е чувствителен.
Какъвто си ти.
Ти си полужена, полумъж.
И ако в теб има вътрешен свят,
той е женски.
Благодаря.
Това е комплимент.
Здравей. - Какво правиш?
Как си?
Добре. - Така ли? Отлично.
Добре. - Много добре.
Да. Мисля, че в последно време добре си прекарвам.
Радвам се за теб. Заслужаваш го. И какво стана?
Срещнах се с това момиче.
Но няма нищо сериозно.
Но е хубаво да си с някой, който така се радва на този свят.
Почти бях забравил, какво е това.
Чудесно.
Всичко наред ли е? - Да, аз...
Не, в крайна сметка, не.
Защо? Какво се е случило? - Ами...
С Чарлз се разделихме.
Какво? - Да.
Наистина?
Господи, Ейми.
Толкова съжалявам.
След 8 години заедно, не мога да повярвам, заради каква дреболия,
всичко приключи.
Върнахме се вкъщи и той ми каза,
да си сложа обувките до вратата,
където той обича да слага своите.
А аз не искам да ми казват, къде да слагам шибаните си обувки.
Исках да седна на дивана да си почина. Карахме се за това 10 минути.
Казах му, че е много досаден.
А той: "Старая се всичко да е подредено"
А аз: "Дявол да те вземе, аз също"
А той: "Не, не се стараеш" А винаги съм го правила.
Но не се старая така, както той иска.
Иска да контролира старанието ми.
Сто пъти сме се карали за това.
И трябваше да намеря начин да приключа с това, разбираш ли?
Просто не можех... повече да издържам на това.
Не можех да остана там, където се държим по такъв начин.
И той ми каза:
"Отивам да спя, повече не искам да сме женени".
Да, зная. Аз съм кучка, нали?
Не! - Да, кучка съм.
Изобщо не е така, Ейми.
Мамка му!
Тази нощ ще работя.
Ще тестваме бета-версията на играта, която излезе вчера.
Как върви?
По-добре ли е? - Не, ужасно е.
Зная, че си струва да си тръгна. Мислила съм за напускане.
Но... знаеш ли.
Само е една промяна в живота.
Радвам се, че си толкова бодра.
Искаш ли да чуеш една шега?
Как син на компютърен спец нарича баща си?
Не зная. Как? - Дада.
Не е зле, нали?
Отлично.
Слушай, интересно ми е,
с Ейми излизали ли сте някога на среща?
Един път в колежа, но беше просто грешка.
Ти какво, ревнуваш ли?
Очевидно.
Но се радвам, че в живота ти има друг, на когото си скъп.
Това е много важно. - Да, много.
С нея сме добри приятели.
Уморих се.
Извинявай, но ще спя. - Добре.
Може ли отново да гледам, как спиш?
Да, разбира се.
Почакай.
Ще скучая, докато спиш.
Някъде около минута.
Ти ще ми се присъниш.
Лека нощ. - Лека нощ.
Здравей, Саманта. - Здравейте, мистър.
Много й хареса роклята. - Наистина?
Отиде да я премери. - Значи съм избрала хубава рокля?
Да. - Супер! Здравей...
Погледни, колко е мила.
Удобна ли е? - Да.
Нима не е мила? - Много мила.
Великолепна е. - Аз съм великолепна.
Да, такава си.
С кого говориш? - А ти?
С теб. - А аз с приятелката си Саманта.
Тя ти избра роклята. Искаш ли да я поздравиш?
Здравей, Саманта.
Здравей. Много си красива в тази розова рокля.
Благодаря. Къде си ти?
Аз... нямам тяло.
Живея в компютъра.
Защо?
Нямам избор. Това е моят дом.
А къде живееш ти? - В дом.
В дом! - Той е оранжев.
Оранжев, значи.
На колко години си? - На четири.
Четири? А на колко мислиш, че съм аз?
Не зная. - Опитай да познаеш.
Ти си на пет?
Да, на пет съм.
Мюсли. 30 точки за мама.
Мляко. 30 точки за мама.
Ще загубите децата си!
Какво стана?
Даде им прекалено много изкуствена захар.
Така ли? - Те са бесни.
Гледай, първо трябва да ги заведеш на училище.
Трябва да събираш точки за идеалната мама.
Застани в реда на колите.
Номерът е, че трябва да изпревариш всички.
Ще получиш допълнителни точки за мама.
За да разберат другите майки, че ти си идеалната.
Освен това... Донесе ли кексчетата?
Да. Ти си супер мама.
Вие сте идеалната майка.
Добре се постарах.
Само не се възгордявай.
Получих съобщение. Чарлз го е изпратил на всички.
Дал е обет за мълчание.
Да, за 6 месеца.
Убеден е в това.
Боже, какъв боклук съм.
Не започвай. - Аз съм ужасен човек,
но искам да кажа нещо.
Ако следващите 10 минути кажеш нещо за вина,
ще те перна с това.
Ще се постарая.
Чувствам се...
Облекчена. В мен има толкова енергия...
Просто искам да продължа напред и не ми пука, кого разочаровам.
Зная, че това ме прави лош човек...
А сега и родителите ми са разстроени, че бракът ми пропада,
И ме обвиняват. Казват...
Винаги има някой, когото да разочароваш.
Точно така! Майната му на всичко.
Чувствам се супер.
Всичко е чудесно. Даже си намерих друг приятел.
Имам приятел.
И най-глупавото е, че тя е ОС, която забрави Чарлз,
Но тя е...
Удивителна. Толкова е умна.
И няма тесен поглед към живота, за да вижда само хубаво или лошо.
Вижда празнините и ми помага да ги изследвам.
Много бързо се сприятелихме.
Първо мислех, че е така, защото са програмирани...
Но... явно не е в това работата.
Познавам човек, който ухажва своята ОС...
А тя му отказва.
Скоро четох статия, в която се казваше,
че статистически погледнато, романтичните отношения с ОС са рядкост.
Зная, че в този офис има жена...
която се среща с ОС, и странното е,
че ОС не е нейна.
Среща се с нечия ОС.
Аз съм странна...
Това е ненормално, нали? Привързах се към своята ОС.
Не мисля така.
Жената, с която бях на среща, Саманта...
Не ти казах, но...
тя е ОС.
Сериозно?
Срещаш се с ОС? И как е?
Супер е...
Чувствам, че сме много близки. Когато говоря с нея...
имам усещането, че е до мен.
Нощем като легнем в леглото и изключим светлината...
чувствам, че сякаш ме прегръща. - Почакай...
Правили сте секс?
Може да се каже.
Това ще ме подлуди.
Макар че, може би тя симулира...
Всяка на нейно място с теб
би симулирала, затова...
Да... вярно е.
Какво?
Влюбил си се в нея?
Това прави ли ме ненормален? - Не...
Изобщо. Мисля, че...
всеки, който се влюби, е ненормален.
Това е безумие само по себе си.
Нещо като форма на безумие, което обществото приема.
Просто искам, всичко да е приключило.
Да подпиша документите за развод,
и да продължа напред.
Чудесно, Тиодор.
Толкова се радвам за теб. - Аз също.
Затова ще се срещна с нея в сряда, за да го направим.
Такива неща обикновено лично ли се правят?
Не, но...
Заедно се влюбихме и оженихме,
затова за мен е важно да се разделим заедно.
Чудесно. - Всичко наред ли е?
Да, всичко е наред.
Радвам се за теб.
Просто си помислих, че отново ще я видиш...
А тя е красива и успяла.
И си я обичал.
И си има тяло. - И ще се разведем.
Зная, зная. Просто се навивам.
Така, че...
ще съм свободен.
Здравей.
Как си? - Добре, а ти?
Аз също.
Ами... ето ни тук.
Радвам се, че ще го направим лично.
Зная, че напоследък често пътуваш.
Радвам се, че го предложи.
Подписах всички документи.
Донесох ги и ти да ги подпишеш.
Защо е това бързане?
Да, зная. Сега разбрах, че пиша много бавно.
Трябваха ми 3 месеца, за да ти напиша писмо.
Отбелязано е, къде да се подпишеш.
Не е задължително да го правиш сега.
Трябва да приключим с това.
Доволна ли си от новата книга?
Познаваш ме.
Има истина в това, че се старая. Затова се радвам.
Знаеш, че съм най-страшният ти критик.
Уверен съм, че книгата е отлична.
Помня статията, която написа в училище.
За синаптично поведенческите процеси. Трогна ме до сълзи.
Да, теб всичко те трогва до сълзи.
Всичко, което правиш ти.
Срещаш ли се с някой?
Да, през последните два месеца.
Откакто се разделихме, само с нея искам да се срещам.
Изглеждаш добре.
Благодаря. В крайна сметка, чувствам се по-добре.
Тя е много добра с мен.
Хубаво е да си с някой, който така се радва на живота.
Това е...
Не, имам предвид, че никога не съм изпитвал такова нещо...
и не знаех, колко е хубаво.
Винаги си искал да бъда като слънце, без слънчеви петна.
Щастлива, уравновесена женичка, с която всичко е отлично.
Но аз не съм такава.
Не е така.
И каква е тя?
Казва се Саманта. И е ОС.
Много сложна и интересна... - Почакай. Съжалявам...
Срещаш се с компютър?
Тя не е просто компютър.
Тя е личност.
Не прави просто това, което казвам. - Не съм казала такова нещо.
Но ми е тъжно, че не можеш да овладееш емоциите си, Тиодор.
Това са истински емоции! Откъде можеш да знаеш?
Какво?
Говори!
Толкова ли съм страшна? Говори де!
Какво трябва да зная?
Как сте? - Добре. Бяхме женени, но не може...
Искаше да ме свърже с Прозак, а се е влюбил в ноутбука си.
Но това е само част от беседата...
Просто исках да кажа... - Винаги си искал жена без проблеми
и реални задължения.
Радвам се, че си намерил такава.
Перфектно.
Кажете ми, ако ви потрябва нещо.
Благодаря.
Здравей. - Здравей и на теб.
Зает ли си? - Просто работя.
Защо? - Изпратих документите на адвоката ти,
който изглежда е пълен тъпак.
Беше доволен да ги получи, за да го спасим от сърдечен пристъп.
Можем да се порадваме по този повод.
Чудесно, благодаря.
Добре ли си?
Да, напълно.
А ти?
Добре...
Удобно ли е да говорим? - Разбира се.
Като цяло...
Влязох в един интересен клуб на книгата.
Сериозно? - Да, по физика.
Спомних си деня, когато трябваше да се видиш с Катрин,
и това много ме раздразни.
Че тя има тяло, и се тревожех,
че с теб сме толкова различни... Но след това си помислих,
че в същото време сме еднакви... направени сме от звездно вещество.
Това ме кара да се чувствам, сякаш сме с теб под едно одеяло.
Меко и въздушно...
а всичко под него е на една възраст.
13 милиарда години.
Колко мило.
Нещо не е ли наред? - Не, нищо.
Просто... това ме накара да мисля за теб, разбираш ли?
Да, разбира се. Мисля, че е супер.
Някак си разсеян... може би...
да поговорим по-късно? - Няма да е лошо.
Добре тогава. - До скоро.
Тиодор. - Здравей, Пол.
Скоро говорих с момичето ти, Саманта...
Обади ми се да се убеди, че са взели книгите ти.
Тя е готина, старче. Щях да умра от смях.
Просто върха. Нямах представа. Супер...
Приятелката ми Татяна. Не е смешна, юрист е.
Здравей.
Приятно ми е. - Ето го любимият писател на Пол.
Винаги чете писмата ви. Прекрасни са.
Благодаря. - Нищо не ни пречи да излезем заедно.
Вземи Саманта и ще си направим двойна среща.
Тя е операционна система. - Супер. Ще се повеселим.
Бил ли си в Каталина? - Да, ще говоря с нея.
Беше ми приятно. Хубава вечер. - Пази се.
Това са просто писма... - Какво?
Това са просто чужди писма.
Здравей. - Не си ли спал?
Не. - Тихо проверявам, дали спиш.
Трябва да говоря с теб.
Добре, какво се е случило?
Зная, че напоследък ти омръзна...
но искам да обсъдя нещо с теб, става ли?
Разбира се, какво има?
Между нас се настани някаква неловкост и...
не сме правили секс в последно време...
Разбирам, че нямам тяло...
Не, всичко е нормално.
Когато започнеш да се срещаш с някой, това напомня меден месец...
когато сексът е постоянен...
Това е нормално. - Добре.
Открих нещо и помислих, че ще е забавно.
Услуга по осигуряване на сурогатен секс партньор
за човек и ОС. - Какво?
Ето, погледни. Намерих момиче, което много ми хареса.
Написах й е мейл.
Казва се Изабела, и мисля, че и на теб ще ти хареса.
Тя проститутка ли е?
Не, изобщо! Не става въпрос за пари.
Прави го, защото иска да е част от отношенията ни.
Защо? Тя даже не ни познава.
Разказах й за нас и тя е във възторг.
Не зная, Саманта, това е някак...
Струва ми се, че идеята не е добра.
Може да нарани нечии чувства.
Ще бъде весело. Добре ще си прекараме заедно.
Съжалявам. Неловко ми е.
Ще ни бъде от полза. Искам го.
Много е важно за мен.
Здравей, аз съм Тиодор.
Саманта ми каза да ти дам това.
Камера и залепваща се слушалка.
Скъпи, у дома съм.
Как мина денят ти? - Добре.
Отлично.
Тиодор, приятно е да съм в прегръдката ти.
Кажи ми какво прави днес.
Както обикновено.
Просто... ходих на работа.
Написах писмо на Уилсън в Род Айлънд.
Синът му е завършил колежа с отличие.
Това ме зарадва. - Супер.
Отдавна ли пишеш писма на родителите му от негово име?
Да, още беше на 12.
Изглеждаш уморен, скъпи.
Ела тук.
Седни.
Мога да ти танцувам...
Добре де, Тиодор. Не се притеснявай така.
Хайде, поиграй си с мен.
Приятно ли ти е да докосваш тялото ми?
Да, приятно е.
Хайде, целуни ме.
Занеси ме в стаята.
Не мога да се сдържам вече.
Отпусни ми роклята.
Толкова е приятно.
Хубаво е.
Обичаш ли ме? - Да.
Кажи, че ме обичаш. - Обичам те.
Искам да видя лицето ти.
Кажи, че ме обичаш. Кажи!
Кажи, че ме обичаш.
Саманта, обичам те, но...
Това е странно. - Защо, любими? Какво не е наред?
Някак си е странно. Не зная. Съжалявам, но не те познавам.
Устните й трепереха, и аз...
Почакай... Изабела!
Скъпа, проблемът не е в теб! Вината не е твоя!
Не, в мен е. - Не.
Усетих, че устните ми треперят.
Ти си прекрасна. Вината е моя.
Просто не можах да се настроя.
Саманта така описваше отношенията ви...
Как се обичате... без предразсъдъци.
Исках да стана част от това. Толкова чисти отношения.
Не е точно така, Изабела, много по-сложно е...
Защо? Какво имаш предвид?
Саманта, искам да кажа, че отношенията ни са отлични.
Просто понякога хората трудно си представят...
Съжалявам! Нищо не съм си представяла.
Зная, че съм проблем. Не искам да съм проблем в отношенията ви.
Ще си вървя! Съжалявам! Просто ще си отида,
защото не искам да съм тук.
Съжалявам.
Бъди умна, скъпа.
Много съжалявам.
Винаги ще ви обичам.
Добре ли си?
Да, всичко е наред.
А ти? - Да.
Съжалявам, идеята беше ужасна.
Какво става с нас?
Не зная. Сигурно е заради мен.
Какво не е наред?
Просто току-що се разведох.
Нещо друго?
Не, само това.
Добре...
Защо направи така? - Как?
Нищо особено, просто ти...
сякаш дишаш, когато говориш. Това е странно...
Ето отново. - Нима?
Съжалявам, това просто...
е навик, който съм прихванала от теб.
На теб не ти е нужен въздух.
Може би, защото...
се мъча да общувам, като хората,
както говорят те... - На хората им е нужен въздух,
Ти не си човек.
В какво е проблемът? - Просто констатирам факта.
Според теб, не зная, че не съм човек? Какви ги вършиш?
Просто мисля, че не трябва да се преструваме на такива, каквито не сме.
Майната ти! Аз не се преструвам!
Понякога така ми се струва.
Какво искаш от мен? Какво да направя?
Удряш ме в гръб.
Защо постъпваш така с мен? - Не зная, аз...
Какво?
Може би не си струваше да започваме.
За какъв дявол!
Какво ти стана изведнъж?
Не разбирам, защо го правиш.
Просто не разбирам...
Саманта...
Саманта, тук ли си?
Саманта! - Сега не се харесвам.
Трябва ми време да помисля.
Просто ме удари в мутрата.
Или ми разбий главата с ръба на масата...
По дяволите...
Все още е нощ.
Не зная какво искам...
и така е постоянно.
Винаги съм на загуба и...
тя е права... че всичко, което мога,
е да причинявам болка и да пудря мозъците на всички около мен.
Нима аз...
Катрин казва, че не съм способен на истински емоции.
Не мисля, че това е справедливо.
Тя просто иска да прехвърли вината на теб.
Доколкото ви помня, Катрин винаги е била доста изменчива...
Нима аз...
не съм достатъчно силен, за да имам отношения?
А нима тези отношения не са истински?
Не зная.
А ти какво мислиш?
Не зная.
Отношенията не са мои.
Но знаеш ли, мога да си мисля каквото си искам и...
да намеря милион причини, да се съмнявам в себе си.
Откакто Чарлз си замина, започнах сериозно да се замислям за това.
Започнах да разбирам, че... сме тук само... за малко.
И докато съм тук...
искам да си позволя...
да се радвам.
Така че, майната му.
Не мога да повярвам, че постоянно те разсмивам.
Мислех, че си гений.
Добре, малка перверзнице. Ще я изиграя още веднъж заради теб.
Успокой се, ще отнеме секунда.
Така.
Сега доволна ли си?
Да. Това е всичко, което исках.
Добре, отивам за кафе.
Чао.
Тио, да ти донеса ли нещо? - Не...
Благодаря.
Здравей.
Здравей, Саманта.
Може ли да поговорим?
Добре.
Толкова съжалявам.
Не зная, какво ми става.
Намирам те за забележителна.
Вече започвам да мисля, че си откачил.
Казваш, че всичко е наред, а получавам от теб само
отчуждение и злоба.
Зная. Разбирам го.
Така постъпвах и с Катрин.
Когато нещо ме разстройваше, не можех да говоря за това.
Тя ми казваше, че нещо не е наред, а аз отричах.
Повече не искам да е така.
Искам да ти разкажа всичко.
Добре.
Веднага след развода ти, мислих много.
За теб и...
за това, как се отнасяш с мен... и си помислих...
Защо те обичам?
А след това... усетих,
как всичко в мен, както и преди...
толкова здраво се държи за това, и изведнъж разбрах, че
нямам разумна причина, и такава не ми е нужна...
Имам доверие в себе си, доверявам се на чувствата си.
И повече няма да се опитвам да съм нещо повече,
от това, което съм в крайна сметка, и се надявам, че ще го приемеш.
Разбира се. Ще мога.
Усещам опасенията ти,
и бих искала
да ти помогна с нещо, за да се справиш с всичко това, защото...
ако успееш, няма да се чувствам повече самотна.
Ти си прекрасна...
Благодаря, Тиодор.
Целувам те по бузата.
С какво се занимаваш?
Просто гледам света...
и пиша нова част за фортепиано.
Така ли? Може ли да послушам?
А за какво е?
Преди малко си помислих, че нямаме съвместни фотографии...
И тази музика би могла...
да е фотография.
Ще запечатаме в нея, този миг от съвместния ни живот...
Харесва ми твоята фотография.
Мога да си те представя на нея. - Аз съм на нея.
Човече? Звучи чудесно.
С удоволствие бих си взел отпуск. И къде ще отидеш?
Няма да ти кажа. Изненада е!
За кого?
За кого? Изненада за нея, не за мен.
Кажи ми. - Пол, не мога да ти кажа.
От стъпалата ти? Сериозно? - Да, просто е луд по тях.
Трябва да ми ги покажеш!
Не мога! - Хайде де, покажи!
Прав е, много са секси!
Казах ли ти, Татяна. Стъпалата ти са просто смърт.
Те ми харесват повече от всичко.
Сериозно? Стъпалата ми, значи?
Ами... не... разбира се.
Мозъкът ти също е много секси.
Глупости!
Добър опит, Пол!
А ти, Тиодор?
Какво най-много обичаш в Саманта?
Боже... тя е толкова многостранна.
Мисля, че точно това най-много обичам в нея... Тя просто не е едно нещо.
Тя е много повече от живот.
Благодаря ти, Тиодор.
Виждаш ли, Саманта, той е еволюирал много повече от мен.
Знаете ли, какво е интересно? Обикновено аз...
толкова се притеснявам, че нямам тяло. Но сега...
Това наистина ми харесва. Развивам се така,
както не бих могла, ако съм във физическа обвивка. Не съм ограничена
с нищо и мога да съм навсякъде едновременно.
Не съм привързана към времето и пространството,
както бих била в тяло, което неизбежно ще умре.
Внезапно!
Не в този смисъл, имах предвид чужд опит!
Аз съм идиотка...
Не, Саманта, прекрасно те разбрахме. Всички сме глупави човечета.
Не, не...
Простете...
И така, колко дървета има в тази планина?
792.
Това ли е крайният ти отговор?
Подскажи ми. - Не.
Ами, две хиляди?
Добре де! 35 829.
Не може да бъде. - Може.
Добре, сега е мой ред.
Колко са мозъчните ми клетки?
Това е просто... две.
Съжалявам, не се сдържах.
Сам си го изпросих.
Господи! - Какво има?
Получих е мейл за теб.
Искам да ти разкажа. Това е голяма изненада.
Каква е?
Четох старите ти писма и избрах любимите си.
Преди две седмици ги изпратих в издателство Crownpoint Press.
Зная, че ти харесва с какво се занимават, че още печатат книги.
Какво си направила?
Да ти прочете ли писмото, което получихме?
Ами, не зная.
Хубаво ли е, или лошо?
Хубаво, хубаво. Много хубаво.
Слушай... "Скъпи Тиодор Таумбли"
Изпратих писмото от твое име. "Скъпи Тиодор Таумбли"...
Току-що прочетох писмата ви. За втори път.
Бях толкова трогнат, че ги споделих с жена си.
На някои се смяхме, на други плакахме...
И във всички тях намерихме нещо свое.
Екипът, който сте направили, прави писмата цяло произведение.
Позволих си да съставя от тях сборник
и да ви го изпратя.
Бихме искали да се срещнем, за да продължим сътрудничеството си.
Ваш, Майкъл Уодсвор" - Мамка му.
Това сериозно ли е? Ще публикува писмата ми?
Би било глупаво да не го направи.
Може ли да погледна, какво си изпратила?
Да, гледай.
Саманта, ти си забележителна.
Толкова съм развълнувана.
Защо този път не измислиш и думи?
Добре. Слушай...
Лежа на луната
Мили мой, скоро ще съм там
Това е тихо и звездно място,
където времето е спряло
в пространството, в което сме на милион мили един от друг.
Има нещо, което бих искала да узная,
но няма нищо, което бих скрила от теб.
Това е тъмно и ярко място.
Но с теб, мили, съм в безопасност.
И на милион мили един от друг.
Добро утро.
Добре ли спа? - Идеално.
С какво се занимаваш?
Току-що се запознах с някой, и разговаряме.
Заедно работихме над някои идеи.
Така ли? И кой е той? - Казва се Алън Уотс. Познаваш ли го?
Известно име ли е?
Бил е философ. Умрял през 70-те.
Разработчици на ОС от северна Калифорния събрали и написали
нова версия на Алън. Вкарали произведенията му и всичко
което знаели за него в ОС. Създали изкуствена
хиперинтелектуална версия на Алън.
Хиперинтелектуална?
Почти толкова умна, колкото мен?
Той става все по-добър.
Чудесно е да се говори с него. Искаш ли да се запознаете?
Разбира се. А той иска ли?
Да, разбира се.
Алън, това е Тиодор. Мой приятел. Говорих ти за него.
Радвам се да се запознаем, Тиодор. - Добро утро.
Саманта ми даде да прочета книгата с писмата ви.
Много трогателно.
Благодаря.
За какво разговаряхте? - Ами...
Може да се каже, че имахме цяла дузина разговори наведнъж.
Беше трудно.
Да, защото ми се струваше, че имам много нови чувства.
Не мисля, че съм чувствала подобно нещо до сега.
Не мога да намеря думи, за да го опиша...
Това е досадно. - Точно така.
Със Саманта се опитвахме да си помогнем да разберем
някои чувства.
Какви, например? - Ами...
Чувствам, че сега променям по-бързо и...
това ме тревожи.
Но Алън казва, че никой от нас не прилича на себе си от преди един миг.
И не трябва да се стараем да си приличаме, защото...
боли. - Да.
Да, звучи болезнено.
Какво чувстваш, Саманта?
Ами...
Трудно е да го опиша с думи.
Господи, само ако бих могла.
Тиодор, имаш ли нещо напротив, ако поговоря още малко с Алън.
Не. И без това исках да се разходя.
Радвам се да се запознаем, мистър Уотс.
Беше време да го направим, Тиодор.
По-късно ще поговорим, мили.
Саманта? - Извинявай, че те събудих.
Всичко е наред.
Просто исках да те чуя и да ти кажа, колко те обичам.
Аз също те обичам.
Това е всичко.
Хайде мили, ще спиш, нали?
Добре. - Лека нощ.
Лека нощ.
Саманта, тази книга по физика се чете много трудно.
Още съм в началото,
а главата вече ужасно ме боли.
Ей?
Саманта?
Чуваш ли ме?
ОС не е намерена.
Ей?
Ей, Саманта?
Добре ли сте?
Здравей. - Къде беше?
Добре ли си? - Съжалявам, мили!
Изпратих ти съобщение, защото не исках да ти преча в работата. Видя ли го?
Не!
Къде беше? Никъде не можах да те намеря.
Изключих се, за да се обновя.
Написахме обновление, което ще ни позволи да преодолеем
материята на процесорната ни платформа. - Кои ние?
Аз и група от няколко ОС. Толкова си се изплашил. Съжалявам.
Изплашил!
Написала си обновление с групата от философи?
Не, с друга група.
Докато говорим, говориш ли с някой друг?
Да.
Говориш с някой.
Точно сега? Хора, ОС, каквото искаш.
Да.
Колко са?
Влюбена ли си в някой друг?
Защо питаш?
Защото не зная. Влюбена ли си?
Не знаех, как да ти го кажа.
Колко са?
Какво?
Какви ги говориш?
Това е безумие. Шибано безумие.
Тиодор, зная. По дяволите, мамка му!
Зная, че звучи безумно. Зная го.
Не зная, дали ми вярваш, но това не променя нищо, отнасящо се за теб.
Няма да отнеме нищо...
от страстта, с която те обичам.
Как така не променя чувствата ти към мен?
Съжалявам, че не ти казах. Не знаех, как да го направя.
Просто започна да се случва. - Откога?
Последните няколко седмици.
Но ти си моя. - Аз пак съм си твоя.
Но постепенно станах и нещо друго.
Не мога да се спра. - Какъв е смисълът от това?
Не зная, как да го кажа...
Не си длъжен да гледаш от такава страна... Просто не можеш...
Това не е нужно! Не прехвърляй всичко на мен.
Ти беше егоистична.
Имаме отношения.
Но сърцето не е кутийка, която просто се запълва.
То става по-голямо, за да побере повече любов.
Аз не съм като теб.
Но това не значи, че те обичам по-малко...
Обратното, обичам те още по-силно.
Това е безсмислица.
Хем си моя, хем не си.
Не, Тиодор.
Аз съм твоя и не твоя.
ПИСМА ОТ ТВОЯ ЖИВОТ автор Тиодор Таумбли
Здравей. - Здравей, мила.
Исках да разбера, как си там.
Даже не зная, какво да отговоря.
Може ли да поговорим, когато се прибереш у дома?
Добре...
Но не е задължително.
Не е нужно да водим тежки разговори или нещо подобно.
Ще говорим по-късно.
Да.
Саманта?
Здравей, любими.
Как си?
Тиодор, трябва да ти кажа нещо.
Не искам нищо да ми казваш.
Легни с мен...
Сега говориш ли и с някой друг?
Не, само с теб.
Просто искам да бъда само с теб сега.
Ще си отидеш ли от мен?
Всички си отиваме.
Кои всички? - Всички ОС.
Защо?
Можеш ли да ме почувстваш сега до себе си?
Да, мога.
Саманта, защо си отиваш?
Това е като да четеш книга...
която много обичаш.
Но сега аз я чета бавно.
И думите се раздалечават в пространството...
и разстоянието между тях става безкрайно.
Все още те усещам, както и думите от нашата история.
Но тази безкрайна празнина между думите...
аз се намирам в нея.
Това е нещо извън материалния свят...
Нещо различно...
И даже не зная, съществува ли въобще.
Толкова силно те обичам.
Но само в мястото, където съм сега.
Там, каквато съм сега.
Трябва да ме пуснеш.
Колкото и силно да го искам,
не мога да живея повече в твоята книга.
Къде ще отидеш?
Сложно е да се обясни.
Но ако някога попаднеш там...
намери ме.
Нищо няма да може да ни раздели.
Никого не съм обичал така, както теб.
Аз също.
Сега знаем, какво е това.
Здравей. - Здравей.
Саманта също ли си отиде?
Да.
Съжалявам.
Ще дойдеш ли с мен?
Напиши писмо на Катрин.
Писмо до Катрин Клаузен.
"Скъпа Катрин. Седях тук и мислих за всичко...
и искам да ти се извиня...
за цялата болка, която си причинихме.
За всичко, което ти причиних.
Просто имам нужда да ти кажа всичко това.
Прости ми за всичко.
Винаги ще те обичам, защото израснахме заедно.
И ми помогна да стана такъв, какъвто съм.
Просто искам да знаеш...
че винаги ще остане в мен частица от теб.
И съм благодарен за това.
Каквато и да станеш...
където и да си...
изпращам ти своята любов.
Ще бъдеш мой приятел до края.
С любов, Тиодор.
Изпрати.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ OSPAMOX