Кърк Дъглас във филма
СКРИТИЯТ КОЗ
Участват Ян Стърлинг
Боб Артър, Портър Хол, Франк Кеди,
Ричард Бенедикт, Рей Тийл, Франк Жаке
Сценаристи - Били Уайлдър, Лесър Самюелс, Уолтър Нюман
Музика Хюго Фрийдхофер
Продуцент и режисьор Били Уайлдър
ГАРАЖЪТ НА ЧИКО Албъкърки
АЛБАКЪРКИ "Сан Бюлетин"
Хей! Спри на ъгъла.
Изчакай тук.
Здрасти. - Добър ден, господине.
Да?
Искам да видя шефа ти. Как каза, че се казва?
Не съм казвал. - Предпазлив си, а?
Г-н Буут е собственик и редактор.
Добре. Кажи на г-н Буут, че с него иска да се види г-н Тейтъм.
Чарлз Тейтъм от Ню Йорк. - По какъв въпрос?
Чуй ме, младежо, просто го попитай,
дали е заинтересован да си докарва по 200 долара на седмица?
Продавате ли нещо? Застраховки?
Нищо не съм казвал. - Предпазлив сте, а?
"Казвай истината." Нима не са златни думи? Кой ги е казал?
Г-н Буут, а аз ги извезах. - Всичко е наред.
Жалко, че не мога да кажа нещо подобно.
Ако все пак успея, ще можете ли да извезете такива думи и за мен?
Г-н Тейтъм? - Да, господине.
Слушам ви. Какво има? - Е, г-н Буут, дойдох в Албъкърки.
Закусих тук. Изчетох вестника ви.
Мисля, че сигурно ще ви е интересно какво почувствах.
И още как. - За малко да повърна.
Не искам да си мислите, че съм очаквал да видя тук "Ню Йорк Таймс".
Но това е прекалено дори за Албъкърки.
Връщам ви парите. Как това е свързано с моите 200 долара на седмица?
Вероятно името ми не ви е познато. - Страхувам се, че е така.
Всичко е заради това, че тук изобщо не четете вестници от изтока.
Мисля, че понякога пътниците са оставяли някой брой във влака
и бихте могъл да забележите името ми под някоя от статиите.
Помните ли си Чарлз Тейтъм? Работил е в Ню Йорк, Чикаго, Детройт...
А по повод на 200-те долара? - Тук съм точно за това.
Г-н Буут, аз съм репортер, заработващ 250 долара на седмица.
Но мога да работя за вас срещу 50. - И защо сте толкова добър към мен?
Познавам работата във вестник отвсякъде. Мога да пиша статии,
да съм редактор, да печатам вестници и да ги продавам.
Сега никой не ми е нужен. - Ще ви доставя всякакви новини.
А ако няма новини, мога да ухапя някое куче и ще имам чудесна новина.
Да се договорим за 45 долара. - Защо искате толкова малко?
Чудесен въпрос, ако се отчете, че съм бил ключова фигура навсякъде,
където съм бил. Ще ви е интересно, че ме уволниха от 11 вестника,
чиито общ тираж беше 7 милиона.
Не бих искал да натъртвам причините, страхувам се да не ви доскучее.
Продължете. Нямам против да поскучая малко.
Аз съм много добър лъжец. Лъгал съм много в живота си.
Лъгал съм хора, носещи колани. А също и хора, носещи тиранти.
Но никога не съм бил толкова глупав
да лъжа човек, който носи и колан и тиранти.
Какво? Изобщо не ви разбирам. - Поразихте ме с предпазливостта си.
Вие сте човек, който проверява всичко и препроверява.
Така че ще ви кажа защо ме уволниха.
В Ню Йорк, заради една моя история, беше подаден иск за клевета.
В Чикаго имах неприятности с жената на издателя.
В Детройт ме изловиха да пия в много неподходящ момент.
В Кливланд... - Да, вече ми е ясна картинката.
След това се оказах в Албъкърки и то без никакви пари.
Изтъркани лагери, износени гуми и въшлива репутация.
Износените гуми може да са много опасни.
Имам само един шанс за това, да се върна към предишния живот.
Да получа работа във вестник в малък градец, като вашия,
и да чакам, да се надявам и да се моля за това,
да се случи нещо значително. Нещо, за което да се хвана.
Да го глътнат вестниците, а после да го разтръбят из цялата страна.
Един тласък, специално за Тейтъм, и отново ще ми устроят топъл прием.
Защото, ако си им нужен, всички ще ти простят и ще забравят за всичко.
Но докато това не се случи, г-н Буут,
вие ще получите най-добрия вестникар от всички, работили тук.
Да спрем на 40. Кога започвам? - Не спирайте.
Надявам се да не съм ви уплашил. - Трудно е да се каже.
Малко се притеснявам за иска за клевета, защото и аз съм юрист.
Проверявам и препроверявам всяка дума, която отпечатвам.
Разбира се. Колан и тиранти. - Колкото до жената на издателя,
мисля, че трябва да знаете, че г-жа Буут е вече три пъти баба.
Ако се появи желание да се заиграете с нея, тя би била много поласкана.
По повод на пиенето, много ли пиете? - Не. Само че често.
Имаме си правило, като в магазина, без спирт там, където го продаваш.
А по повод на пушенето? - Няма проблеми.
И в този магазин плащам по 60 долара на седмица.
Става.
Къде е бюрото ми? - Онова до вратата.
Можете да започнете работа в събота.
Колкото по-рано, толкова по-добре.
Благодаря, Джеронимо. Занеси това за печат.
Що за глупост е това? - Нямаха кълцан пилешки дроб.
Донесох ви малко пилешко тако. - Пилешко тако?
Повече няма да приготвят кълцан пилешки дроб специално за вас.
Никой, освен вас, не го купува. И повече никакви соленки с чесън.
Когато бъде написана историята на този изсушен от слънцето Сибир,
това място ще бъде завинаги опозорено.
"Никакъв кълцан пилешки дроб".
"Никакви соленки с чесън".
Никакъв "При Линди", никакъв "Медисън скуеър гардън".
Никакъв Мечок Йоги.
Какво знаете за Мечока Йоги, г-це Девъриш?
Извинете? - Мечока Йоги!
Йоги ли? Това някаква религия ли е?
Точно в десетката. Тя вярва в "Ню Йорк Янкийс".
Знаете ли в какво е проблема на Ню Мексико, г-н Уендъл?
Прекалено многото свободно пространство.
Дайте ми осем тънки дръвчета пред центъра "Рокфелер".
И ще имам достатъчно такава открита местност.
Никакво метро, с неговия кисело-сладък аромат.
Какво изобщо имате тук, което може да вдига шум?
Къде е галещото слуха бръмчене на осем милиона антени,
битки, псувни, любовни звуци.
Никакво шоу. Никакво Южно крайбрежие.
Никакви шикарни момичета, танцуващи в бара.
И, което е най-хубавото, Хърби,
тук няма 80 етажа, за да може да скочиш от там, ако ти се прииска.
Донесе ли някоя от плочите си, Чък? Нека послушаме втората страна.
Добре. Ще я пусна за теб.
Когато се озовах тук, си мислех, че всичко това ще продължи 30,
или максимум 60 дни. А съм тук вече година.
Прилича на доживотно заточение.
И къде е той? Къде е хляба, с пилата вътре?
Къде е онази шумна история, която ще ми позволи да се измъкна от тук?
Една година, и какви важни новини имаме?
Надпревара със сапунени сандъци.
Торнадо, което е преминало през нас и е отишло в Тексас.
Някакъв стар кретен, който твърди, че е истинския Джеси Джеймс,
докато не се оказа, че е крадец на кокошки от Галъп на име Шемелмахер.
Заседнал съм тук, приятели. И то здравата съм заседнал!
Ако, разбира се, вие, г-це Девъриш, вместо домакински съвети
за това как да се премахнат петна от чили-сос от дънките,
не се окажете натъпкана в някой сандък.
Как смятате, г-це Девъриш?
Бих могъл да сторя чудеса с обезобразеното ви тяло.
О, г-н Тейтъм. Наистина ли?
Или вие, г-н Уендъл.
Ако само можете да хвърлите цигарата си през прозореца,
и то толкова далече, до самият Лос Аламос, и "Бум"!
Това би било история.
Казах, никакъв алкохол в офиса. Мислех, че мога да ви се доверя.
Колко сте подозрителен, г-н Буут.
Не е зле, нали? Правех тези неща всяка вечер,
когато се прибирах вкъщи, от кибрит и клечки за зъби.
Успокоява нервите. - Извинете ме, Тейтъм.
Може би наистина ви трябва промяна. - Прав сте.
И имам новини за вас. Ще напуснете града за няколко дни.
Колко далече и за колко време? - В окръг Лос Бериос.
Организират лов на гърмящи змии, бих искал да напишете за това.
Лов на гърмящи змии? - Точно така.
И вземете със себе си Хърби. Направете няколко снимки.
Лов на гърмящи змии. Нима това не е мило?
Задание в духа на "Спрете пресата, махнете заглавната страница,
бъдете готови отново да напишете клише".
Почини си малко, Чък. Разгледай страната.
И не се притеснявай, аз ще се погрижа за вестника.
Е, изглежда, че започвам втората си година тук
доста енергично и стремително. Добре, приятелю, приготви се.
От това може да се получи не лоша история, Чък.
Не трябва да се пренебрегва. 1000 змии в осеяна с храсти местност,
и тълпа хора, прогонващи ги от там, удрящи ги по главите.
Направо велико, 1000 змии в храстите.
Дай ми 50 от тези твари, които да се разпълзят из Албъкърки.
Също като леопарда в Оклахома Сити. Целият град е обхванат от паника.
Пусти улици. Барикадирани къщи.
Евакуация на деца. Всеки човек е въоръжен.
50 убийци пълзят в търсене на жертва. Петдесет!
Един след друг започват да й хващат дирите.
Ето, вече са убити 10, 20.
Числото на жертвите расте. Вече са 40 жертви, 45. 49!
Къде е последната твар?
В детската градина? В църквата? В пълният с хора асансьор? Къде?
Предавам се. Къде е?
В чекмеджето на бюрото ми, приятелю.
Скрита така, че никой да не може да я намери, разбираш ли?
Историята ще се харчи още три дни.
И когато съм готов, ще пуснем продължение.
"Репортер от "Сан Бюлетин" хвана змия номер 50".
Откъде взимаш всичките тези идеи?
Хърби, приятелю, от колко време учиш журналистика?
От три години. - Три години на вятъра.
Аз не съм учил в никакви колежи, но знам кое прави историята добра.
Защото работата ми е била свързана с вестници.
Дори съм ги продавал на улицата. И знаеш ли какво научих първо?
Лошите новини се продават най-добре.
Защото в добрите новини няма никакъв смисъл.
Няма да е зле да подремнем.
Хей! Има ли някой?
Продавачо!
Има ли някой вкъщи?
Извинете, че ви безпокоя, госпожо.
Бих искал да купя бензин.
Слушай, това е някакво странно място.
Там има само една възрастна госпожа, която...
Какво ли е докарало полицията в този стар индиански скален град?
Може да имат заповед за арест на Седящия бик, че е обидил Къстър.
Хайде, Хърби, нека проверим. Входът е свободен.
Може да заредя на връщане. В случай, че тя е спряла да се моли.
Кой? - Старата госпожа, там, вътре.
За какво се моли? - Не знам.
Но за каквото и да се моли, го прави много усърдно.
Може да има някаква връзка. Нека проверим.
О, помислих, че сте доктора. - Какво има? Някой ранен ли е?
Все още не знаем. Понесе го надолу, право под онази планина.
Какво се е случило? - Имаше свлачище сутринта.
О, нима? - Абсолютен идиот.
Постоянно му казваха: "Стой надалеч от това място. Стой по-надалеч. "
Но Лео изобщо не слуша. Инат е, като магаре.
Постоянно ходеше там, за да изкопава индиански гърнета.
Кой е Лео? - Съпругът ми.
О, съжалявам да го чуя. Качете се.
Наблизо ли живеете? - Да.
Аз съм г-жа Лео Миноза. Имаме магазин на шосето.
Най-добрия магазин в централната част на Ескудеро.
Така ли се нарича това място? Ескудеро?
Имам за него още няколко имена.
Тук наистина ли са живели индианци преди 450 години?
Не съм в течение. Не живея тук от толкова време.
Просто ми се струва, че е много дълго.
Ако спрете и разгледате този разрушен скален град,
ще имате един напълно ползотворен ден.
Разкажете всичко. Вие баща му ли сте? - Да. Аз съм баща му.
От колко време е вътре? - Вече почти 6 часа.
Колко надълбоко е, как мислите? - На около 75 - 100 метра.
Това, което можахме да направим, е да изминем само половината.
Там трябва много да се внимава. Много силен удар с кирката вътре
и от всички пукнатини ще се посипе пясък, който ще затвори пътя.
И тогава, сбогом Лео.
Това прясно и топло кафе ли е, Лорейн?
Топло е. Сандвичите са завити в одеялото. Там са и цигарите.
Как е мама? - Мисля, че е наред.
Как мога да намеря пътя? - По въжето. Оставихме го вътре.
А когато свърши, викай. Той ще ти извика в отговор.
Хей, един момент.
Никой няма да направи и крачка без моето разрешение.
Студено му е. И е гладен. Трябва да му кажем, че не бездействаме.
Слушай, и без това имам много грижи, за да заседнеш и ти заедно с него.
Но някой трябва да отиде. - Ами онези индианци?
Какво ще кажеш, вожде? Трябва добре да познаваш всички места в окръга.
Те няма да отидат там. Никога не са ходили. Злите духове.
А, да, добре. Какво искате за това, няколко долара?
Казва, че това е свещената планина. Планината на седемте грифона.
Не звучи зле.
Направи няколко снимки, Хърби.
Явно сега е твой ход, ченге. Какво мислиш да правиш?
Мисля. Не ме пришпорвай. Ще измисля нещо.
Може да дадеш на този клетник долу талон за допълнително паркиране.
Разрешете аз да отнеса тези неща.
Защо се месиш в чужди работи? - Може ли фенера ви?
Кой е този? - Ще ти кажа.
Този, който се кани да слезе в пещерата.
А ти, този, който много говори. Дай ми фенера.
Как си... - Млъкни. Да вървим, Хърби.
Благодаря ви, господине, и да ви пази Бог.
Кажете му, че ще го извадим. Кажете му да не се притеснява.
И му кажете, че ще устроим парти по повод завръщането му,
с духов оркестър и с други интересни неща.
Ето го и въжето. - Надявам се да стигнем до него.
Да.
Внимателно с тези камъни.
Старецът определено изглежда зле.
Видя ли лицето му? - Да.
Прилича на лицата на онези момчета, които бяха до въглищните мини,
където бяха затрупани 84 души.
Един човек е по-добре от 84. Нима не са те учили на това?
На какво да са ме учили? - Това, кое е интересно на хората.
Купуваш си вестник и там прочиташ за 84 или за 284,
или за един милион души, ако става дума за глада в Китай.
Ти четеш това, но изобщо не те трогва.
Един човек е друга работа. Искаш да научиш всичко за него.
Това е интересно на хората. Да следят за един човек,
правещ нещо сам, например Линдберг, прекосяващ Атлантика, или Флойд Колинс.
Флойд Колинс. Името нищо ли не ти говори?
Не мога да си спомня.
Никога ли не си чувал за Флойд Колинс? 1925 г. Кентъки.
Затрупаха го камъни в една пещера.
Една от най-шумните истории по онова време.
За него писаха вестниците в цялата страна, в продължение на седмици!
На какво ви учат в това училище по журналистика? На реклами ли?
Е, може просто да не съм чул за този случай.
Тогава, може би, си чувал за репортера на Луисвилския вестник,
който влезнал в онази пещера, за да направи репортаж,
а излязъл от нея вече носител на наградата "Пулицър".
Мисля, че не си струва тук да се правиш на глупак.
Задръж.
А сега ми го подай. И фотоапарата.
Имаш ли друг фенер?
Ти остани тук.
Ако пясъка тръгне отново, ми дай знак. Само че силно.
Всичко това не ми харесва, Чък. - На мен също, приятел.
Но ми харесват трудностите.
Хей!
- Тук съм!
Насам.
Тук съм.
Насам.
Здрасти, Лео. Как си? - Вече не толкова зле.
Вече си мислех, че никой няма да дойде.
Ранен ли си? Костите цели ли са ти?
Не, мисля, че не съм ранен. - Можеш ли да си освободиш краката?
А какво, мислиш, се опитвам да направя?
Затиснати са долу. - Може би ще мога да ти помогна.
Хей, внимателно! Внимателно!
Искаш ли тези камъни да ми се сринат на главата?
Не мислех, че са толкова нестабилни.
Не са много стабилни.
Това е старо място, отдавна се пука по шевовете.
Ще се наложи да избутваме тези камъни един по един.
Не се опитвай да го направиш сам. Тук има достатъчно много работа.
Като се има предвид в какво състояние са, ако падне един камък,
ще се посипят всичките. - Мисля, че си прав. Ето, вземи.
Завий се с одеялото.
И пийни малко кафе. - Благодаря, господине.
Цигари. - Жена ти ми ги даде.
Наистина ли? Забавно. Тя вечно се оплаква, когато пуша.
А вие как се казвате, господине? - Чарли Тейтъм.
Просто минавах покрай магазина, когато научих какво се е случило.
А какво става с другите? Чух ги, но не стигнаха до мен.
Защо не правят нищо да ме изкарат. - Спокойно, Лео.
Ще те измъкнат. Ти току-що каза причината.
Има много работа. Нужна е специално обурудване.
Нали не се канят да ме изоставят тук за през нощта?
Ще го направят колкото се може по-скоро.
Да, разбирам. Тези камъни са доста тежки.
Кажи ми, Лео, как се случи това?
Мисля, че този път стигнах доста далече.
Но тук няма друг изход, ако искаш да научиш нещо полезно.
Там, отзад, всичко е почистено и не може да се намери нищо ценно.
Но аз намерих истинско съкровище. За него може да получа 50 долара.
Изведнъж пода под мен се продъни.
Мисля, че те просто не са искали да го взема.
Те ли? За кого говориш?
Мъртвите индианци. Те са навсякъде тук.
Това е гробница, господине. Някои мумии са тук вече 400 години.
Преди са ги погребвали тук с всички тези гърнета,
пълни с царевица и мъниста от раковини.
Това е много интересно, Лео. Продължавай.
Мисля, че са ме следили през цялото време,
докато изнасях вещите им от тук и това много ги е разсърдило.
Злите духове, а?
Предполагам, че ще ми се смеете. Мислите, че съм се побъркал.
Но когато лежиш тук съвсем сам, започваш да размишляваш.
Ще ми направиш ли една услуга?
Вдигни отново това гърне. И погледни към мен.
Хей, какво мислите да правите? - Ще ти направя една снимка.
Защо? - За да я публикувам във вестника.
Какъв вестник? - Във вестника в Албъкърки.
Моята снимка? Наистина ли? - Всички ще искат да те видят.
И аз се каня да напиша статия. Всички ще искат да знаят за теб.
Всички ще страдат с теб. - Как ви се струва? Аз във вестника.
Нека направим още една снимка, Лео. - О, нека първо си избърша лицето.
Задръж.
И недей да пишеш нито дума за духовете на индианците.
Не искам хората да мислят, че се страхувам.
Не се притеснявай, Лео. Аз съм ти приятел.
Знам. Именно затова мога да говоря с теб.
Разбира се.
Знаеш ли, когато бях в армията, също много се страхувах.
Например, когато нашата част слезе в Италия.
Само че в армията е по-различно. Там всички се страхуват.
Баркаса ти приближава земята. И ти знаеш, че ще умреш.
След това някой започва да пее, много леко.
След това младежът до теб също започва да пее.
И много скоро и ти запяваш същата песен.
Това е проработило, а? Нали нищо не ти се е случило.
Да, нито драскотина, освен че хванах заушка в Неапол.
Е, изпуши една цигара, Лео. Аз трябва да си ходя.
Бих искал да поостанеш още малко. - С радост.
Но трябва да се уреждат още много неща.
Нали искаш да се махнеш от тук?
Изглежда, че тази нощ ще бъде дълга.
Стига. Дръж се, Лео.
Казах да се държиш. Хайде заедно.
Побърка ли се? Какво ти става?
Двама приятели просто си пеят. Какво странно има в това?
Направих няколко снимки, приятел. Пази го като зеницата на окото си.
Да вървим.
Какво се случи?
Нищо ли няма да ми разкажеш? - По-тихо, Хърби. По-тихо.
Обмислям встъпление за статията.
А каква ще е статията? - Голяма.
По-голяма от нея още не е имало.
Може да е по-голяма от статията за Флойд Колинс.
Флойд Колинс и още нещо. - Какво по-точно?
И за крал Тут. Знаеш за това, нали?
Проклятието на фараон, паднало върху грабителите на гробницата му?
Какво ще стане, ако го напиша така? "Крал Тут в Ню Мексико.
Проклятието на древния индиански вожд.
Бял човек наполовина погребан в земите на духовете.
Какво ще направят те с него? Ще го пожалят ли или ще го унищожат?"
Чък, стига си говорил със загадки. Той как е? Ще го извадят ли?
Разбира се. - И колко скоро?
Не знам. Флойд Колинс е изкарал 18 дни.
Но на мен не ми трябват 18 дни. Ако имах само една седмица...
О, братко. - Шегуваш се, Чък.
Не си искал да се случи нещо от този род.
Не бих могъл да искам нищо. Нямам контрол над това, което се случва.
Всичко, което правя, е да пиша за това, което се случва.
Стигна ли до него? - Видях го. Говорих с него.
Не можа ли да го извадиш? Жив ли е? - Може да сте сигурни в едно -
ще го измъкнем от там. - Днес ли? Или довечера?
Не. Довечера няма да успеем. - Значи утре?
Веднага щом дойдат инженерите.
Ще намеря такива хора, г-н Миноза, най-добрите. Ще намеря и доктора.
А също и шерифа. - Той е в Лос Бериос до понеделник.
Трябва да говорите с мен. - Казваш, че е в Лос Бериос?
Обзалагам се, че е на лов за змии. И докторът сигурно е там.
Как ви се струва това? Тук може да умре човек, а...
О, извинете, г-жо Миноза. - Знам всичко за този шериф.
Всяка седмица идва у нас на обяд, но никога не плаща.
Той ще е тук. Всички ще са тук. Шерифът, докторът, инженерът.
В магазина имате ли телефон? - Да.
Тогава да започваме. Трябва да се обадим на много места.
Телефонът е вътре. - Ясно.
Напълни я, Хърби. Връщаш се в града.
Добре.
Ето там е.
Това е номера на доктора. Д-р Хилтън.
И номера на шерифа е там.
О, значи това е шерифа ви? Гас Кретцер.
Ще видиш какво ще направим тук. Утре тук ще има такова движение,
че ще ме накарат да звъня в Санта Фе и да изкарам губернатора от леглото.
Между другото, проблем ли е тук да се намери легло за нощувка?
Шест прекрасни стаи. В "Ескудеро Риц".
Какъв изглед харесвате повече, към океана или към планината?
Все ми е едно. Креват и два стола биха били достатъчни.
Оператор? Свържете ме с Албъкърки 4923.
Кой е номерът тук? - Ескудеро 2.
Ескудеро 2.
Ало?
"Сан Бюлетин" ли е? Тейтъм е. Дайте ми г-н Буут, и побързайте.
Г-н Буут? Тейтъм е.
Не, няма нищо лошо. По-скоро обратното.
Намирам се в едно диво място, на име Ескудеро,
на около три часа по шосето.
Забравете за тези гадини. Тук имаме нещо по-интересно.
Птици, грифони. Цели седем парчета.
Как ви се струва това? "Проклятие в планините на седемте грифона".
Разбира се вие и понятие си нямате за какво говоря, но ще ви разкажа.
И почакайте, докато не видите снимките. Изпращам ги с Хърби...
Не, не съм пиян, г-н Буут.
Малко съм развълнуван, защото ако днес никой не ни обяви война,
ще имаме истинска сензация. Така че...
Колко струва, г-н Миноза? - Не, господине, не мога да взема
пари от вас, след това, което правите за сина ми.
Здрасти. - Добро утро.
Е, главния инженер появи ли се? А шерифът?
Все още не.
Мислех, че губернатора вече е тук, ако си спомняте какво казахте.
И цялата флота заедно с него. - Всичко е под контрол.
Ще дойде строителна бригада, с всичко необходимо.
На път са за Лос Бериос и не би трябвало да ги забави нищо.
Да, да. - Говорих с доктора.
Той ще е тук, веднага след като разчистят прохода в скалата.
Шерифът също ще бъде тук. - Да, да...
Чуйте, госпожо. Щом съм казал, че ще свърша нещо, ще го направя.
А къде са старците? - Отидоха на сутрешната меса.
Какво щракаше на машинката си цяла нощ?
Горе приличаше на танц със саби.
При всички тези неприятности, изобщо не мислех, че ще можеш да заспиш.
Достатъчно съм се наспала, спя вече 5 години.
С какво още да се занимаваш в този Ескудеро? Да гледаш семейни снимки?
Откъде го взе? - От г-жа Миноза.
Само виж. Вчера дори не беше чувал за Лео.
Но днес вече знаеш толкова много за него. Не си ли сладък?
Бил е симпатично момче в униформата си, нали?
Той, и още осем милиона други момчета.
Видя ли снимката от сватбата ни? Обзалагам се, че не си ме познал.
Разбира се, че те познах. Тогава си била брюнетка.
През 45-а ли? Не, през 45-а бях рижава.
Тогава бях кожа и кости.
Беше след болницата в Балтимор - имах лека форма на туберкулоза.
Изобщо не би си го и помислил, като ме виждаш сега.
Никога не бих си помислил, че си слаба в гърдите.
Ако не ти трябва много тази снимка, бих искала да я взема със себе си,
в случай, че забравя как изглежда той.
Колко е часа? - 5:45. Защо е всичко това?
Заминавам с първия автобус. - Къде?
По-далече от тук и колкото се може по-бързо.
Докъдето ми стигнат 11 долара за билет. Омитам се от тук.
Избрала си чудесно време за това. - И преди съм си тръгвала от него.
Тогава стигнах до Додж Сити, в Канзас,
с голям, син открит автомобил, който спря да зареди.
Струваше не по-малко от 4000.
Но Лео все пак ме хвана. Казах му, че всичко е свършено.
Казах му, че от това няма ди излезе нищо добро. Че това не е за мен.
Кое точно?
Басирам се, че те е пипнал при някоя от евтините ти забежки в Балтимор.
В нощния клуб. - В салона.
Добре. В салона. Знаеш ли какво ми каза той?
Каза ми, че има 160 акра земи в Ню Мексико и крупен бизнес.
Само погледни, продаваме по 8 хамбургера на седмица.
А ако ни провърви, и по някоя сода, а може и някой друг навахски килим.
Оженил се е за теб, нали? Довел те е тук, хранил те е, грижил се е за теб.
Достатъчно съм му се отблагодарила. Благодаря му за това вече 5 години.
Така че сме квит.
Късмет, човече. - Добро дете.
Отново офейкваш от него, а? Сега няма да може
да те последва, заради камъните, които са на краката му.
Виж кой го казва. Като че ли ти имаш работа с Лео.
Не съм по-лоша от теб. Ти работиш във вестник.
Всичко, което ти е нужно, е да напечаташ нещо във вестника си.
На теб тези планини ти харесват не повече, отколкото на мен.
Ще ни помогнете ли, госпожо?
Извинете, малко се заблудихме. Този път ли води до Ескудеро?
Това е Ескудеро.
Това самата планина ли е? - Той все още ли е там?
Да, това е планината и той все още е там.
Искате ли да научите още нещо? - Не. Не, просто искахме да видим.
Името ми е Федърбър. Отиваме към Бездънното езеро.
Искаме през уикенда да половим риба и да се повозим на лодка.
Помислихме си, че щом сме тук...
Радвам се, че дойдохте, приятели. Откъде чухте за това?
Вие негов роднина ли сте? - Не. Просто приятел.
Нима не сте чел вестника? Там само за това пишат.
Може ли да погледна? - Да. Купихме го в Албъкърки.
Хайде, Нели. Надигни се малко. - Благодаря.
Мислехме, че тук ще е пълно с хора, които ще се опитват да го изкопаят.
Къде са всички? - Изплашиха се от духовете, а?
Кога се канят да направят нещо?
Всеки момент. Вече идват насам. Нали така, господине?
Мисля, че нищо няма да стане, ако отидем до там, а?
Вървете. Не се притеснявайте.
Какво ще кажеш, Нели? Да отскочим за половин час?
Добре. А после може да вечеряме тук.
Стига да не притесняваме много семейството му.
Всичко е наред. Може да вечеряте. - Благодаря.
Събуди децата, Нели. Те трябва да го видят.
Това е много поучително. - Уолтър, Уили. Събуждайте се.
Тук изглеждаш добре.
Искаш ли да научиш какво написах за теб?
"Неговата съсипана от мъка жена, с покрито със сълзи лице,
се опитва да премине през камъните, за да бъде със съпруга си".
Не прилича много на истината. Ще трябва да го пренапишеш.
Как не. Точно такава ще я четат, така че си остава така.
В утрешния вестник и във всички следващи.
Хората харесват такива истории. И аз ще продължавам в този дух.
Слушай. И тримата сме здраво заседнали тук - Лео, аз и ти.
Всички искаме да се разкараме от тук и ще го направим.
Само че аз ще направя това ефектно. И ти също можеш, ако искаш.
Но не и с тези въшливи 11 долара.
Видя тези хора. За теб са само двойка непознати, нали?
Но за мен това е само начало. За мен те са мистър и мисис Америка.
Досега не бях сигурен, но вече го знам. Това ще им е интересно.
И те ще поглъщат тази история. И с нея ще ядат хамбургери.
Ти ще им продаваш хамбургерите си, хотдога, содата си
и всичките си навахски килими.
Довечера в касата ти ще е пълно с пари.
Когато са ти променяли косата, сигурно са ти изтрили мозъка.
Здравейте, г-н Миноза. Има ли новини за Лео?
Още не. Там сега е г-н Тейтъм с доктора.
Добре.
Хей! Входът струва 25 цента.
Аз съм представител на пресата. - Двайсет и пет цента.
Аз съм от вестник. Ние не плащаме. - Тук всички плащат.
Така каза г-жа Миноза. Давай четвърт долар.
Може да вървиш.
Ще можем да пуснем въздух след 20 минути, докторе.
На мен не ми пречи.
Благодаря, докторе. - Нося антибиотици.
Трябва да му се дават на 4 часа, нали така?
Да. Дайте му кофеин, ако се почувства по-зле,
и демерол, ако се усили болката. Да кажем на всеки три часа.
Само да успея да се доближа,
ще му инжектирам лекарство срещу тетанус и гангрена.
Но трябва да потърпи. Това ще може да се направи след около седмица.
През това време може и да го извадят?
О, но разбира се. Кажете ми нещо, докторе.
Той е издръжлив пациент, нали?
Лео ли? Толкова здрав човек трябва да се търси.
Някога изкара с възпаление на апандисита цели три дни,
и то само затова, че обеща на жена си да танцува с нея кадрил.
Добре, веднага след като го извадите, аз ще се заема с него.
Звънете по всяко време. - Разбира се, докторе. Довиждане.
Довиждане. Благодаря за всичко.
Добре намислено. Сега трябва да плащам, за да те видя.
Здравей, приятелю. - Чете ли вестника?
Да, доста добре се е получило, а? - Буут изпрати съобщение по телеграфа,
в отговор искат повече информация. Искат да знаят всичко, което и ние.
Да, напълно логично. - Изпратихме им снимки.
За мен е истински пробив. Ако всичко продължава така,
тези истории може да заинтересуват "Life" или "Look".
Харесва ти, нали?
На малцина не би им харесало. Изобщо не сме насилвали събитията.
Смолет! Как върви там?
Все още не знам. Има много проблеми.
Искахме да поставим няколко подпори.
Но с тези стари стени... не знам.
Добре, момчета. Вкарайте тези греди вътре.
Изглежда, че ще изкараме тук още известно време.
Донесох ти малко ризи и бельо. Трябва да стигнат за няколко дни.
И няколко бутилки. - Остави ги за себе си. Без алкохол.
Но няма да е за дълго. - Хей, ти!
Шерифът иска да те види в магазина край пътя.
И не му губи времето, не мисли да остава дълго.
Може и вие да сте тук за кратко. - Какво говорите?
Искате ли да знаете нещо? Не му харесвате.
А аз се канех да му предложа нещо.
Той изобщо не яде пържоли.
Може да обича хамбургер със сирене или може да му сипем мляко.
В края на краищата, той е все още бебе.
Опитайте да му дадете близалка, шерифе.
Какво ще кажете за дясната ми ръка?
Би му харесала. На вас също, нали?
Значи ти си онзи Тейтъм, който вчера цяла нощ ми звъня?
Не само ви звънях, шерифе. Заплашвах ви.
Вие играете с мен в моята игра и аз ви обезпечавам преизбиране.
Ако откажете, може да забравите за кариера. Това ви казах. Помните ли?
Мисля да кажа на момчетата си да те закарат на границата на щата.
Да изгоните шефа на предизборния ви щаб? Нуждаете се от помощ, Кретцер.
А преди да те изхвърля, може да те заключа за известно време.
Губите си времето с лов на гърмящи змии.
Когато всички избиратели са тук. - Какво знаеш ти за избирателите?
Тук, в Ескудеро, те са седем, а там са 700 души.
Направихме голямо барбекю и произнесох реч. Много добра.
След това седнахме да поиграем покер
и ти започна да ми досаждаш точно по средата на играта.
Какво имахте? Тройка или двойка? Тук всичко е по-добре.
Имаме си скрит коз.
Две шоколадови десертчета, моля. - Два хамбургера, моля.
Колко струват тези сандвичи с швейцарското сирене?
Ела, мамо. Трябва ми помощ. Вече не се справяме.
Хайде.
Как ви се струва, шерифе? Утре ще бъдете във всички вестници.
"Човекът, който се притече първи на призива за помощ,
за да оглави спасителната операция".
Към вторник, всеки в този щат ще знае за вас.
"Гас Кретцер, слугата на народа, който не жали себе си. "
Ще пиша за това всеки ден. За шест дни ще направя герой от вас.
Гласовете ще бъдат в джоба ви.
В джоба ми? Да, момчетата, които са срещу вас, първи ще гласуват за вас.
Добре, аз съм герой. А ти какво искаш от мен?
Сделката е следната.
Както става обикновено, скоро тук ще дойдат други репортери,
които ще се опитат да се намешат в тази история. Ще бъдат много.
Може някои от тях да са от Ню Йорк.
Това е моя история. И аз искам тя да си остане моя.
Ти ще ми помогнеш за това.
Г-н Тейтъм, ще ви преместим в друга стая. В нея има много удобно легло.
О, не, г-н Миноза. Не искам заради мен някой да изпитва неудобство.
С жена ми ще се оправим. За нас това е голяма чест.
Добре. Благодаря. Хърби, ще ми разопаковаш ли нещата?
И се приготви. Ще направим няколко снимки на шерифа.
Изглежда съм доста стар, за да пълзя там.
Може ли чаша кафе? - Нека са две.
Идват.
Нещо ново? - Не е много добре.
Цепнатината е доста голяма, иначе не би било толкова трудно.
Колко време още ще отнеме това? - Докато не сме готови.
Първо там всичко трябва да се укрепи.
Това означава да се сложат подпори, където е необходимо.
След това трябва да се сложат напречни греди.
Само когато направим това, само тогава ще можем да действаме.
Да се разчистят всички отломки,
така че да не рухне всичко върху нас и върху него.
Колко време е нужно? - Е, Гас, не мога да кажа точно.
Но не мога да си представя
как това може да се направи за по-малко от 16 часа.
Може да успея да го направя за 12, ако изпратя там още една бригада.
Въпреки че някои от хората ми не искат да работят там
заради проклятието, за което писахте.
Вижте, аз не съм инженер, но правя всичко, както казвате...
Всички тези падащи стени и купища камъни -
нима не са опасни за хората ви? - Не, след като подсилим стените.
Предполагам, че може да сложим сонда на върха на скалата
и да се спуснем вертикално надолу. - Да минем през цялата скала?
Знаете ли колко време ще отнеме това?
Вие ще ми кажете. - Шест или седем дни.
Това е много сериозна работа. - Имате ли такива сонди?
Да, господине. Но от тях няма нужда.
Само да укрепим задната стена, мисля...
Прекалено много мислите. По-добре нека мисли г-н Тейтъм.
Но той не е прав. Мисля... - Отново мислите, Сам.
Преди време бяхте шофьор на камион. Сега, когато аз съм шериф,
вие сте строителен предприемач. Искате ли отново да карате камион?
Добре, Гас, щом искате така, ще поставя тази сонда.
Но вътре има човек. Седем дни...
Знам за какво мислите, г-н Смолет, и това ви прави чест.
Лео е здрав човек. Сам докторът ми го каза.
Не се притеснявайте, добре ще се погрижат за него.
Захар?
Не искате ли да си платим? Имаме 4 хамбургера и 4 кафета.
За вас 1.20. - Ще ми върнете ли 50 цента?
Какво ще кажеш да направя снимки? - Отлично, момче.
Направи няколко снимки на г-н Смолет,
човекът, който знае как да спаси живота на Лео Миноза.
Мога да поспоря, че сте най-добрия предприемач тук.
И докарайте сондата. Ще се видим, господа. Имам още много работа.
Да?
Хайде, хайде. Какво има?
Виждала съм много твърдо сварени яйца през живота си,
но теб, изглежда, са те варили 20 минути.
Като комплимент ли да го разбирам или като гавра? Нямам време за това.
Имам си свой начин за изразяване на мисли.
Вече заработихме 70 долара. Но до довечера, мисля, че ще станат 150.
Седем пъти по 150. Това е повече от 1000.
Това е първата хилядарка, която заработвам.
Благодаря.
Много благодаря.
Чуй ме, г-жо Миноза, мъжът ти лежи под тази планина, засипан от камъни.
И ти много страдаш за него. Поне така трябва да е в историята ми.
А сега махни усмивката от лицето си.
Успешен ден, Чък. Искам да се усмихвам.
Чу ли, спри да се усмихваш.
Накарай ме.
Така е по-добре.
И не изтривай сълзите. Точно така трябва да изглеждаш.
И си сложи халката. Връщай се да продаваш хамбургери.
Добро утро на всички. Вие сте с радио "KOAT", Албъкърки.
Говори Боб Бампас. Имам горещи новини
за операцията по спасението на Лео Миноза.
От началото на операцията, сондата е приближила 17 м по-близо до Лео.
Току-що чухте гласа на Сам Смолет, човекът отговарящ за сондирането.
Този човек, заедно с шериф Кретцер и отряд от доброволци-спасители
непрестанно се борят с твърдата скала и бързо течащото време.
На кантара е човешки живот. Ако някой може да надвие
проклятието на планината на седемте грифона, това са именно те.
Дами и господа, случва се нещо феноменално,
тук, редом до 400 годишния скален град.
Изгражда се ново селище, истински град от палатки, камиони и каравани.
Намирайки се тук, виждам номера
от Калифорния, Аризона, Тексас и Оклахома.
Всяка минута прииждат нови и нови коли.
А също и нови доброволци от цялата страна.
Тук пристигнаха известни журналисти от големи издания.
Най-водещия от тях, това, безусловно, е Чък Тейтъм,
смелият репортер, който миналата събота пръв стъпи в контакт с Лео.
Малко по-късно ще се опитаме да вземем интервю от г-н Тейтъм.
А сега съм сигурен, че искате да чуете някои от хората тук.
Хората, които са се събрали тук, за да се молят за спасението на Лео.
Как се казвате, господине? - Федърбър. Ал Федърбър.
С какво се занимавате, г-н Федърбър? - Правя застраховки в Галъп.
Значи тук сте си като вкъщи. Моля, говорете в микрофона.
Дойдохме от Галъп. До мен са жена ми и момчетата.
Това е просто поразително, един мъж заедно със семейството си
е изминал пътя от Галъп, за да се присъедини към нас.
Е, не бих нарекъл това "присъединяване".
Чух ви вчера по радиото, как разговаряхте с други хора.
По това време вечеряхме в караваната.
И тези хора казваха, че са дошли тук първи.
Не обичам да наричам някого лъжец, но в дадения случай е така.
Жена ми ще го потвърди. Нели, кой дойде първи? Кажи им.
Ние бяхме. Не бих лъгала в случай като този.
Сигурен съм, че не бихте, г-жо Федърбър.
А сега, г-н Федърбър, как бихте се отзовали на това, което става тук?
Мисля, че е удивително.
Постоянно се сблъсквам с нещастни случаи, затова знам какво говоря.
Аз самият се занимавам със застраховки.
Никога не може да се предрече кога ще се случи нещастие.
Много жалко, че Лео не би могъл да предусети такъв печален изход.
Да вземем за пример компанията, за която работя - "Пасифик Ол Риск".
Имаме застраховки, които покриват... - Много ви благодаря, г-н Федърбър.
Извинете но трябва да прекъснем интервюто от мястото на събитието,
но стана времето, когато г-н Тейтъм за първи път за днес ще посети Лео.
Останете с нас, докато пренесем микрофона.
Ще се опитаме да вземем от него малко интервю, когато се приближи.
Изчакай, приятел.
Чуйте, г-жо Миноза, тази вечер ще има розарий в местната църква.
Искам да сте там. - Аз не ходя на църква.
Когато стоиш на колене, ти се разтягат чорапите.
Вече сте изкарала достатъчно, за да си купите още един чифт.
Искам да сте там, защото, ще изпратя Хърби да направи снимки, ясно?
Добре. Но само защото много добре писахте за мен в днешния вестник.
Вие можете да направите много с помощта на думите.
"Фигурата на красивата блондинка в тъмните сенки на фаталните планини.
Прекрасната... " - Да завършим цитата.
Утре това ще бъде вчерашен вестник и в него ще завиват риба.
И още нещо, господине. Никога повече не смейте да ме удряте.
Купи ли цигари за Лео?
Истински хавански. Най-добрите, които можах да намеря в Албъкърки.
Имам работа за теб, момче. Върви след г-жа Миноза. След Лорейн.
И се убеди, че тази вечер ще бъде в църквата.
Трябва ми нейна снимка с молитвена броеница в ръка. Ако няма й намери.
Добре. А по повод на това, да снимам индианския шаман,
знаеш, със странният му накит на главата и с останалите украшения,
прогонващ всички зли духове? - Започваш да разбираш, приятелю.
Ще добавим това в посланието ни. - Щом изпратим копие до Албъкърки...
Повече никакви копия. Във всеки случай не и за Буут.
От този момент повече не работя за Албъкъркския "Сан Бюлетин".
Така както и ти. Тръгваме си. - Двамата ли?
Надявам се, че те устройва? - Разбира се, Чък.
Откакто те познавам, не си направил нещо грешно. Но това не го разбирам.
Да си тръгнеш в разгара на това, когато расте като снежна топка?
Сега е най-доброто време за това. Новината се разлетя навсякъде.
Тя е във всяка дума. Във всеки вестник от Ню Йорк до Лос Анджелис.
А сега ще врътнем кранчето. Ето така.
Да видим как ще запеят след това.
Спрете при тази палатка. Нека видим тези вестникари.
Слушайте, момчета, все ми е едно откъде сте дошли,
от Ню Йорк, Филаделфия, Чикаго или от Луната.
Никой от вас няма да слезе долу, за да види Лео.
Ами Тейтъм? - Входът е затворен.
Защо? - Защото там е опасно.
Защото стените могат да се сринат върху вас.
Защото аз съм шериф и отговарям за безопасността на всички тук.
Ами Тейтъм? - Затворено е! Чухте какво казах.
Ами Тейтъм? - Повтаряте се.
Тук съм ви устроил чудесно местенце, момчета.
И ще ми е много неприятно да ви изхвърля навън.
Дори не се опитвайте, шерифе. Не изтърпяхме тази наглост
от Едгар Хувър, а още по-малко ще я търпим от вас.
Изминахме доста път, за да си свършим работата и ще я свършим.
Входът е затворен! - Сега пък вие се повтаряте!
Как така за Тейтъм не е затворен?
Защо той може да ходи там толкова, колкото си поиска?
Ами Тейтъм? - Точно така. Ами Тейтъм?
Здравейте, момчета. Като в добрите стари времена.
Радвам се да те видя, Мак.
Това е г-н МакКардъл, работехме заедно в Ню Йорк.
Нима това е Джесъп? Великодушния Мики Джесъп.
Благодаря ти за 50-те долара, които така и не ми изпрати.
Предполагам, че не е знаел по коя жица да ги изпрати.
Само вижте? Джош Морган. Къде беше?
Бостън? Чикаго? Всичко, което знам, е че той имаше проблем.
Добре си се устроил, нали, Чък? Погрижил си се за всички, за Лео, за шерифа.
Опитах се да говоря с родителите му, с жена му. И какво ми отговарят?
"Отидете при Тейтъм!" - Той е приятел на семейството.
Защо е това недоволство, приятели? Вие сте истински професионалисти,
журналисти от големите градове.
Наоколо е пълно с чудесни истории и всички те са ваши.
Времето, прииждащите хора, индианците.
Местното население, как плетат килими.
Стига, Чък. Ние сме приятели. Всички плаваме в една лодка.
Аз съм в лодката, а вие сте във водата.
Нека видим как плувате... приятели.
Тейтъм, винаги съм знаел, че си подлец.
По-леко, г-н Морган. Говориш с представител на закона.
Оловната значка няма да ти помогне. Ще подадем жалба до издателя ти.
Подайте я до шерифа. Той ми е началник.
Добре, тогава отиваме в Санта Фе, при губернатора.
Знаеш какво ще последва. - Разбира се, че знам.
Той е прекрасен човек и ще започне да действа. Ще се обади на шерифа.
А аз ще му напиша писмо, в което ще му кажа, че си върша работата.
След това отново ще се свържете с губернатора,
а той ще говори с прокурора, след което ще ме изхвърлят от тук.
Но през това време, приятели, вече ще са извадили Лео
и историята ще свърши. Напълно!
Извинете, господа, имам среща с Лео.
Пуканки! Пуканки!
Само за да не си мислите, че съм такъв подлец,
ще ви подхвърля една новина. Предайте я по телеграфа.
Предайте във вестниците си, че Чък Тейтъм е на тяхно разположение.
Изглежда, че пред нас има още 3-4 дни горещи новини.
Ексклузивно. И всичко това е в ръцете на Тейтъм.
Да видим каква цена ще предложат.
Да вървим, момче.
Разбира се, че е трудно да се каже с какво може да се сблъскаме.
Дълбаеш камъни, а след това се натъкваш на слой глина.
Това ние наричаме "слоести образования". Което означава...
Един момент! Тук е г-н Тейтъм, който си пробива път сред тълпата
право към скалния град. Ще се опитам да го повикам на микрофона.
Г-н Тейтъм! Г-н Тейтъм!
Чудесно. Той идва направо към нас.
Г-н Тейтъм, можете ли да отделите малко време?
Няколко думи за Лео и за това как е ситуацията долу.
Е, постигаме успехи, много големи успехи,
но в тази операция е важна всяка секунда,
и аз съм уверен, че вашите слушатели ще ми простят,
а също и на г-н Смолет, който трябва да се връща при сондата си.
Не знам защо изобщо използват сонда. Не е необходимо да ходят горе.
Има по-бърз начин това момче да се извади от там.
Как се казвате, господине? - Казвам се Кюсак.
Навремето работех в планините, изкарвах сребро близо до Вирджиния.
Е, както аз си го представям... - Продължавайте, г-н Кюсак.
На нас ни е много интересно. - Няколко пъти имахме срутвания.
В един от случаите, за които знам, човекът попадна още по-дълбоко.
Вие самият попадал ли сте в срутване, г-н Кюсак?
Не, лично не. - Аз съм попадала.
Разбира се, ще кажете, че това не е срутване в истинския смисъл,
но веднъж заседнах в асансьора, в магазина, където работех.
Изминаха 6 часа, преди да ме извадят, наложи се да използват електрожен.
И го правиха отгоре. Точно както сега.
Страхувам се, че трябва да се връщам при хората си.
Както се опитах да кажа, ние нямахме никакви сонди. А и нямахме нужда.
Просто влачехме със себе си греди и укрепвахме стените по целия път.
Щом сме го правили във Вирджиния, защо да не го направим и тук?
Не ми казахте нищо ново.
Разбирам от укрепване на стени и подпори...
Г-н Кюсак, разбирате ли, това е скален град, а не сребърна мина.
Мисля, че няма никаква разлика.
Човекът е под земята и трябва да се извади.
Вие успяхте ли да извадите вашия човек, г-н Кюсак?
Страхувам се, че не. Закъсняхме.
Тогава нека г-н Смолет да прави всичко, както смята за нужно.
Благодаря, г-н Тейтъм. Благодаря ви. И на вас благодаря, г-н Смолет.
Сигурен съм, че всички слушатели ще ме подкрепят,
ако изразя огромното си възхищение към вас.
Сега г-н Тейтъм приближава към входа на скалния град,
за да започне поредното си опасно пътешествие
в подземните лабиринти на всяващите ужас планини.
Той махва с ръка на събралата се тълпа
и вие можете да чуете бурните викове на одобрение!
Здрасти, Лео. Какво ще кажеш? - Днес закъсня с 5 минути.
Извинявай. Какво има?
Яде ли нещо? - Не съм гладен.
Взе ли хапчета? - Да.
Днес, когато дойде доктора, по-добре да ти сложи още една инжекция.
Не искам повече инжекции. А и тази сонда.
Не спирай да си говориш, Лео, с всяка секунда те се приближават.
Повече не мога да понасям това. Никога няма да се свърши.
Все едно някой забива крив пирон в главата ми.
Чуй го! Стига вече сме будили мъртвите, казвам ти...
Стига!
Извинявай.
Ето. Донесох ти вестник.
Благодаря. Вчера прочетох, че навън има 2000 души.
Днес са повече от 3000. - Кои са? Какво искат?
Те са твои приятели. - Така ли?
Мисля, че всеки от нас има приятели, за които дори и не подозира.
Като, например, тези хора горе.
Или като теб, Чък. Преди седмица дори не знаех, че съществуваш,
а сега си мой приятел. Мисля, че си най-добрия ми приятел.
Лео, когато те извадим от тук,
аз ще замина за Ню Йорк. - И повече няма да те видя?
Не. Просто исках да ти кажа
че когато бъда в Ню Йорк, ще можеш да дойдеш при мен за няколко седмици
или за толкова, колкото поискаш. Ще се настаниш при мен.
Хей, ти някога бил ли си в Ню Йорк?
Бил съм в Балтимор. Но в Ню Йорк никога.
Ще си прекараме отлично. Ще видиш. Доста ще се повеселим.
Ню Йорк. Лорейн много ми е разказвала за Ню Йорк.
Тя говори ли за мен? Разстроена ли е?
Разбира се. Всички са много натъжени.
Кажи ми, Чък, кой ден сме днес? - Сряда.
Мислиш ли, че има шанс да ме извадят от тук в петък?
Защото в петък има нещо специално. - Правим всичко, каквото можем.
Защото този петък стават 5 години, откакто се оженихме с Лорейн.
Знаеш ли, ние не се погаждаме много.
Може би това някога ще се промени. И може би ще започнем отначало.
Може би ще мога да я взема със себе си в Ню Йорк.
Толкова е мила.
Ето ни и нас. Купете си наденички! Ужасно чудовище само за 10 цента!
Не можем да им позволим да идват, Лорейн. Това не е карнавал!
Тихо, татко. Казах им, че всичко е наред.
Нищо не е наред. Не искам да ги виждам тук.
Те си плащат за това. Добри пари.
Само погледни. Продават балони, сладолед, хотдог.
Всички си плащат за това.
Защо просто не затворим това място и не кажем на всички да си вървят?
Защото няма да си отидат вкъщи. Просто ще ядат на друго място.
Защо да не изкараме нещо от това?
Не ми трябват парите им. Всичко, от което имам нужда, е Лео.
А за кого мислите са тези пари? За него са, когато излезе от там.
Винаги е искал да застрои наоколо, да построи бунгала за туристи,
да купи нова кола, да сложи малко пари в банката.
За него така ще е по-лесно. Нима няма смисъл в това, татко?
Г-н Тейтъм!
Как е той? - Много добре.
Боли ли го много? Успя ли да поспи малко?
Наред е. Да го бяхте видял, четящ вестник и пушещ цигара.
Крои планове. - Докторът каза само,
че се надява на това, че всичко ще стане така, както той го иска.
Какво означава това? - Означава, че всичко ще е наред.
Значи, че всичко ще е наред, нали, г-н Тейтъм?
Как е той, господине? - Видяхте ли го?
Държи ли се? - С него всичко ли е наред?
Какво казва? - Кога, мислите, ще го извадят?
Давай. Предполагам, че имаш нужда да пийнеш.
Искате ли да се присъедините?
Изглежда, че единствените чаши тук, са тези със свещите.
Изпрати сензационен материал. - Радвам се, че ви харесва.
Всеки ден трябва да пишем нови подробности. Тиражът скочи до 8000.
За какво дойдохте? Да ми забодете медал?
Ти вече имаш медал и аз знам как си го получил.
Какво още знаете?
Чух някои неща в Албъкърки за това, как се оправяш с тази работа.
Това не ми хареса. Сега съм тук, но това ми харесва още по-малко.
Може да спрете със заобикалките. - Ти окичи шериф Кретцер с ореол,
и затова могат да вземат историята. Това е само представление, нали?
За момент се изплаших. Мислех, че наистина съм направил нещо лошо.
Направил си. Кретцер трябва да бъде свален от длъжност, а не преизбран.
В близко време ще събера факти и ще ги напечатам.
Мисля, че той е продажен, гнил и нищо не струващ човек.
Но към мен се отнесе добре.
И не е последния безчестен шериф на света. Кого го интересува?
Мен ме интересува. Не съм сключвал никакви сделки. Не и в моя вестник.
Дори и да продавам повече от 8000 екземпляра на ден.
Ало. Кой е в Чикаго?
Кажете им, че г-н Тейтъм ще може да се обади след половин час.
Така, г-н Буут, изпратих ви отчет по телеграфа тази сутрин.
Вероятно не сте го получил. - Не, получих го.
Тогава можеше да не идвате. Напуснах. Не работя повече за вас.
Съжалявам да го чуя, Чък.
Не трябва да съжалявате. Аз не съм този репортер, който ви е нужен.
Не подхождам на офиса ви и на онзи надпис на стената.
Той ми пречи да се движа напред. - Нима надписа толкова те засяга?
Не дотолкова, че да ме спре. Ще постъпя, както сметна за добре.
Ако трябва да имам работа с продажен шериф, ще се захвана без колебание.
Ако трябва да си измисля това индианско проклятие
и жена с разбито сърце по Лео, ще го направя без да се замислям!
Но не и с мен. И не с много от тези, които се занимават с този бизнес.
Това е измама, журналистика под кръста. Така се нарича.
Не е под кръста. А направо в стомаха, г-н Буут.
Това е интересно на хората. - Чу какво казах. Измама.
Кой знае, може там долу да няма никакъв Лео.
Там е. Тейтъм сам се убеди в това.
Вижте, дълго чаках реда си, за да ударя топката.
Сега, когато ми направиха такова добро подаване,
ще изпратя топката извън пределите на полето!
Да? Какъв вестник?
Предайте на Филаделфия да ми звъннат след половин час.
Знаеш ли, Чък? Имам снимки на всички церемонии с шамана.
Здравейте, г-н Буут.
Хайде, Хърби. Събирай си нещата. Връщаме се обратно.
Току-що Тейтъм направи отличен удар, чака го висшата лига.
Върви, Хърби. Може би Буут е прав. Може би е по-добре да се върнеш.
Но ти каза, че мога да остана с теб.
Дай му добър съвет, Чък. Ти можеш това.
Той е достатъчно голям, за да мисли с главата си.
Всички в тази игра, трябва да мислят със собствените си глави.
Вече взех решение.
Ало. Да?
Разбира се, готов съм да говоря с Ню Йорк. Свържете ме.
Не го съжалявайте. Защо си мислите, че "Сан Бюлетин"
в Албъкърки е всичко, което това момче иска от живота?
Защо си мислите, че знаете отговорите на всички въпроси?
Всичко това отдавна не е на мода.
Високи обувки, колан с тиранти, това вече не се носи.
Погледнете календара, г-н Буут. Вече сме ХХ век, неговата втора половина!
Не очаквайте момчето да иска да стои на едно място. Той иска да се движи.
Да се движи накъде?
Ало. Кой е?
Г-н Нейгъл? Не може да сте вие. Така, така.
Кажете ми, г-н Нейгъл, най-накрая, ремонтирахте ли тавана в офиса си?
Който пострада от вас в деня, когато ми казахте,
че не се нуждаете повече от услугите ми?
Добре, Тейтъм. Ти си много смешен човек.
И ти обещавам, че ще се посмея. И то силно. Но не точно сега.
Как върви историята с Миноза? Да, в Ню Йорк времето е отлично.
Не, не вали. Да, тя е още тук.
Хайде, Тейтъм. Колко искаш за тази история? Ексклузивно!
Какво? Откъде знаеш, че може някъде да са обявили война?
Ще ти дам 1000 долара.
Да не мислите, че имаме паднал самолет или раждане на четиризнаци?
Тук имаме история, която вдига тиражи.
Ще продължи още 4 дни. При вас ще дойдат чудесни статии.
Говорете по-бързо. Имам цял списък.
Какво си мислиш, че можеш да ми диктуваш условията си? И така да е!
Ще ти дам хиляда на ден. Докато не свърши историята.
Г-н Нейгъл, вие, изглежда, не улавяте тънкостите.
Работата не е само в хилядарката на ден. Работата е там, че искам,
бюрото ми да се върне в офиса ви, когато свърши историята.
Чухте ли ме? Старото ми бюро и старата ми работа.
По-тихо, по-тихо, приятелю. Погледнете тавана.
Така е по-добре.
Изпратете ми договора по телеграфа. Ще получите първата статия до час.
О, и още нещо.
Постарайте се на бюрото ми да има букет цветя с надпис на лентичката:
"Добре дошъл вкъщи".
Това означава, приятелю, че и за теб е решено. Отиваме на трети кръг.
С теб съм, Чък.
Ние идваме, идваме, Лео!
Така че, Лео, не падай духом!
Докато си долу, изпълнен с надежда, ние идваме опипом към теб
и скоро, Лео, ще ти отворим пътя!
Ние сме все по-близо и по-близо, Лео,
и скоро ти ще глътнеш свеж въздух.
Докато ти си в дяволската тъмница,
нека не угасне в теб искрата на живота.
Скоро ще те освободим от този затвор, Лио.
О, Лео, Лео, Лео, Лео,
дръж се и не падай духом!
Ние идваме, идваме, Лео!
Възползвайки се от случая,
бих искал да благодаря на телевизионните зрители
за стотиците писма, които получаваме в големи количества.
Жалко, че в момента не мога да съм с вас и да стисна ръката
на всеки от вас.
Има още едно нещо, което ми се иска да поясня,
на вас, добри жители на окръг Лос Бериос.
Когато настъпи изборния ден,
не бих искал това, което правя тук, да повлияе на вашето решение.
Защото всичко, което правя тук, е мое задължение като ваш шериф.
Ние идваме, идваме, Лео!
Лео, не падай духом!
Докато си долу, изпълнен с надежда, ние идваме опипом към теб
и скоро, Лео, ще ти отворим пътя!
Ние сме все по-близо и по-близо, Лео,
и скоро ти ще глътнеш свеж въздух.
Докато ти си в дяволската тъмница,
нека не угасне в теб искрата на живота.
Скоро ще те освободим от този затвор, Лео.
О, Лео, Лео, Лео, Лео,
дръж се и не падай духом!
Ние копаем, копаем, Лео!
Дошли сме, за да те освободим!
Ще можем да погледнем в очите ти, когато над теб се открие небето...
Хей, как стои въпроса с леда?
Да, г-н Тейтъм? - Затвори вратата.
Какво можем да направим за вас? - Ще ти кажа какво да направиш.
Може да престанеш да си играеш игрички с тези вестникари.
Те са приятни хора. - Те са мошеници.
Ще ти объркат мозъка с 20-те си въпроса.
На тези 20 въпроса има 20 отговора. И един от тях може да е грешен.
Не се притеснявайте, г-н Тейтъм. Просто искат да напиша нещо за тях.
Какво да напишеш? - За живота ми с Лео. В три части.
За това ми предлагат 750 долара. - Кажи им, че не можеш да пишеш.
Казах им, че ме интересуват техните 750 долара.
Също не те интересуват 1000, 2000 или 3000 долара, разбра ли?
Мен също не ме вълнува тази история в три части.
Сега мисля за четвъртата част.
Когато се махна от тук, също мисля да отида в Ню Йорк.
Може би там ще се срещнем. Може да ми предложиш нещо за пиене.
Може след това да ме заведеш някъде и да имаме дълга вечер, а?
Колко дълга? - Няма да се срамуваш от мен.
Ще си купя нови дрехи и ще изглеждам много ефектно.
Защо не отмиеш цялата тази платина от косата си?
Тук е радио "KOAT", Албъкърки. На микрофона е Боб Бампас.
Представям ви специалният ни вечерен епизод с новините от Ескудеро.
Това е петата вечер, откакто сондата започна да си пробива път към Лео.
На спасителите им остава да изминат още само 8 м.
Ако запазят това темпо, ще могат да се доберат до Лео утре вечер.
И след 129 часово заточение, той, най-накрая, ще бъде освободен.
Лео, сложи го от дясната си страна. Спусни ръката надолу.
Малко по-ниско. Дишай през устата.
Още малко по-ниско. Дишай. През устата.
Не мога. - Моля те, не говори. Само дишай.
Сега от другата страна.
Повече не мога. Доведете отец Диего.
Млъкни, Лео. Прави каквото ти казва доктора.
Чък, не позволявай да умра, без да се видя със свещеника.
Не ти трябва свещеник. Няма да умреш.
Кажете му, че ще живее, докторе.
Всички все някога ще умрат, Лео. Аз. Тейтъм. Ти.
Но пред теб има още.
Само трябва да помогнеш. Сега го сложи от лявата си страна.
Така е добре. Дишай.
Те няма да ме пуснат.
Ще ми отмъстят, че съм ограбвал гробовете им.
Никога няма да ме пуснат.
Пневмония. - Колко е сериозна?
Той сам вече каза всичко.
Днес никой не умира от пневмония. - Той ще умре.
Не може да се лежи 5 дни и нощи в едно и също положение.
Какво можете да направите?
Можем да му дадем кислород и да му помогнем да диша.
Колко още ще издържи? - Около 12 часа.
Ако не го преместим в болница, утре сутринта ще е мъртъв.
Чък. Чък!
Да, Лео? - Кажи им да спрат да блъскат.
Безполезно е. Никога няма да го направят.
Избий си тези неща от главата. Говориш глупости.
Ще излезеш от тук утре сутринта. - Не, нищо няма да стане.
Няма да успеят да пробият до мен до утре сутринта.
Вече го разбрах.
Ще излезеш от тук след 12 часа. Дръж се!
Нали няма да ме лъжеш сега, Чък?
Лео, погледни ме.
Не, няма да ме излъжеш. Ти никога не си ме лъгал.
Ето.
Как ти се струва това глупаво змийче? Давах му месо и сирене.
Дори му улових няколко бръмбара. А той не иска да се докосне до нищо.
Как мислиш, какво му е по вкуса? Дъвка!
Да и то, ако е увита в станиол.
Погледни го. Покачва си теглото.
Чък, мисля, че трябва да поговорим за утре вечерта.
Ще освободят човека и от това трябва да се направи голямо събитие.
В този момент, когато той излезе горе, искам да му подам ръка.
Но аз трябва да го направя първи.
След това бих искал да произнеса реч от върха на хълма.
Искам ти да я напишеш за мен. Нещо силно и едновременно просто.
Хей, какво е това?
Ескудеро, 22 юни. Ново развитие с Миноза. Спасителите предполагат,
че ще го освободят утре сутринта. Подробностите по-късно. Тейтъм.
Какво се каниш да изпратиш?
Какво е това ново развитие? За какво е всичко това?
Вече си го прочел. Ще освободим Лео утре сутринта.
Ще поемем по други пътеки. - Какви други?
Такива, от които можем да тръгнем отначало. По-прости.
А защо трябва да го правим?
Ще ти кажа защо. Защото този човек умира.
А това не е добре за историята ми.
Ако историята ти е много интересна за хората,
трябва да направиш така, че да свърши интересно.
Ако толкова си въодушевил хората, после никога не ги прави на глупаци.
Не искам утре да им дам мъртвец. Ето защо трябва да го направим.
Кой казва, че той трябва да умре? - Аз.
Може той да оцелее, а може и не, но едно знам със сигурност.
Ако започнем да действаме иначе, ще се наложи много да обясняваме.
Хората ще искат да научат много, особено приятелите ти, репортерите.
Например, защо ни е било нужно да използваме тази сонда?
Защо загубихме 5 дни?
Първо трябва да ги разкараме от тук. После ще измислим какво да им кажем.
Защо трябва да се променя нещо? Защо да не продължим със сондата?
Ако започнем да работим толкова бързо, колкото това е възможно,
и ако успеем, и той все още бъде жив, ще е направо страхотно.
А ако закъснеем, какво пък, ще сме направили, каквото сме могли.
По-добре ще е, ако не закъснеем. Изпратих за Смолет.
Смолет е мой човек и изпълнява моите заповеди.
Изчакай за момент, Гас.
Седни.
След като Смолет дойде, ще му дадеш указанията си.
Кажи му да се промъкне в скалния град през входа,
нека го укрепи и бързо да извади човека.
Не и през този вход. Вече няма да можем да го достигнем от там.
Защо?
Защото пробивахме с тази сонда прекалено дълго.
Стените на пещерата са деформирани. Повече не можем да ги укрепим.
Ако накарам хората си да работят там, те ще се срутят отгоре им.
И не ме гледайте така.
Бях против да се използва сонда, без да са изпробвани други варианти.
Изобщо не исках да я използваме. И вие знаете това.
Извинете, г-н Нейгъл. Той все още не се е върнал.
Не, не знам къде е.
Да, добре, г-н Нейгъл, ще му оставя бележка да се обади в Ню Йорк.
Да, знам, че го притискат срокове.
Да, естествено, че не е отговорил на телекса, г-н Нейгъл.
Нямаше го цяла нощ.
Да, знам колко ще му платите.
Ако Тейтъм е казал, че ще изпрати нещо повече, той ще го направи.
Чък! Чък!
Къде си, Чък? - Тук съм, Лео.
До теб съм.
Мислех, че си си тръгнал.
Сложи си това в устата и поеми дълбоко въздух.
Вече сутрин ли е?
Лео, трябва да дишаш този кислород. - Петък сутрин.
Давайте. Хайде, там горе.
Блъскайте толкова силно, колкото можете. Побързайте.
Вече съм готов.
Вече измъкнах единия си крак. Виждаш ли?
Престани да дрънкаш, Лео.
Днес имаме годишнина.
Надявам се да не е намерила подаръка ми. Искам сам да й го дам.
Скрил съм го на сигурно място.
В шкафа в нашата стая. В старата ми чанта.
Там никога няма да го намери. Искам да си я сложи.
Ще изглежда страхотно.
Защо тук е толкова горещо? Тук е много горещо.
Защото прекалено много дрънкаш. Не бъди глупав, пази силите си!
Дишай кислорода! Дишай!
Не искаш ли да освободиш и другия си крак?
Да, разбира се. Трябва да го направя.
Тогава ще мога да се спусна от хълма, да си отида вкъщи,
да се кача в нашата стая. И ще мога да й дам подаръка си.
Нагоре по стъпалата. Нагоре по стъпалата. Нагоре по стъпалата.
Нагоре по стъпалата.
Не съм казала "влезте".
А сега влез, Чък. Исках да те изненадам.
Искам да променя нещо. Отново ще имам светло-кестеняви коси.
Такъв беше цветът ми, преди да започна да се занимавам с глупости.
А и ще ги подстрижа малко. Какво мислиш?
Хърби те търси цяла нощ. Къде беше?
Какво е това? - Вземи.
Какво е? - Подарък.
За мен ли? - Днес е годишнината ви, г-жо Миноза.
Хайде, отвори го. Той иска да го получиш.
Парижки кожи. Сигурно е направено в Албъкърки.
Разкошна е, нали?
Сигурно за това е трябвало да одерат няколко стотин плъха.
Сложи си я. - Скъпи,
нима искаш да нося неща, като това тук?
Той я е купил за теб, нали? Така че я сложи.
Не и аз. Имам достатъчно пари, за да си купя истинска кожа,
от сребърна лисица, например.
Той би искал да я сложиш. - Не ми пука какво...
Аз го искам.
Мразя я, Чък! - Не го сваляй.
Все едно, че той ме докосва. - Знаеш ли какво ми каза?
Каза, че ще изглеждаш великолепно.
Пусни ме, Чък. - А знаеш ли още какво ми каза?
Каза, че може и да го заобичаш, след всичко, което му се случи.
И е възможно да започнете всичко отначало.
Пусни ме! - Точно такава си, както каза той.
Той постоянно мисли как си. - Чък!
Може да си купиш дузина сребърни лисици, но ще сложиш тази.
Не, Чък! Не! Не мога да дишам! - Той също не може да диша.
И не я сваляй.
Лео. - Отец Диего?
Вие ли сте, отче? - Да, Лео.
Чък с вас ли е? - Тук съм, Лео.
Погрижи се да получи подаръка, Чък. - Вече го сложи.
Наистина ли? И как е, хареса ли й?
Добре ли изглежда с него? - Да, Лео.
Благодаря ти, Чък.
Готов съм.
Прости ми, Господи, за всичките ми прегрешения.
Много съжалявам.
Амин.
Защо задържате варелите с гориво? Дайте ги горе!
Спрете сондирането. Прекратете всичко.
Тихо! Тихо всички!
Спрете тази музика и слушайте!
Говори Чарлз Тейтъм! Чуйте ме!
Чуйте ме! Чуйте ме!
Лео Миноза умря.
Умря преди четвърт час, когато на сондата й оставаха само 3 метра.
Повече нищо не можем да направим. Никой не може да направи нищо.
Той умря. Чухте ли ме?
А сега си отивайте по домовете! Циркът свърши.
Оператор, свържете ме с Чикаго!
Оператор! Оператор! Спешно съобщение от пресата.
Свържете ме с Ню Йорк. Лонгакр 57598.
Какво мислите да правите с това?
Конфискуват го. Заповед от Ню Йорк.
Не си чувал по-бесен човек, от Нейгъл.
Чък, аз също нищо не разбирам. Къде беше?
Какъв е смисъла от такова пренебрежително отношение?
Ти притежаваше информацията. И днес за всичко научи първи.
Помоли ме да ти кажа, че си уволнен. - Дай ми да пийна.
Взеха ти пианото, а? Сега на какво ще свириш?
За всичко си се погрижил, нали, Тейтъм?
За всичко, освен, че трябва да се плаща. И къде обърка сметките?
Разкарайте се. - Отписваш новата работа, приятелю?
Великият Тейтъм. По-добре му задръжте устата.
Разкарайте се! Разкарайте се!
Чухте ли? Всички навън. - Сега къде ще отидеш, Тейтъм?
Може би хлапето ще те вземе в университетския вестник.
Обади се в Ню Йорк. Искам да поговоря с Нейгъл.
Не ти ли се струва, че е малко късно за това, Тейтъм?
Вестниците вече са на улицата.
Не стой като стълб, Хърби. Обади се на Нейгъл.
И с какво мислиш да блеснеш? Как навахо плетат килимите си?
За това ще ти дадат по-малко от 1000 долара на ден.
Слушай, Тейтъм, ти беше добър с нас. Ще ти се отблагодарим.
Имаме чудесна новина. Току-що я научихме от шерифа.
Той се кани да извади Лео и да му направи чудесно погребение.
Вън! Вън!
Ще се видим в Ню Йорк, когато получаваш наградата "Пулицър".
Разкарайте се!
Добре, останете на линия. Нейгъл е.
Ало, Нейгъл? Тейтъм е.
Чакай малко. Не ми крещи!
Разбира се. Разбира се, че те подведох.
Знам, че другите вестници вече са на улицата.
Разбира се. Историята е навсякъде. Само че тази история е измислица.
Млъкни, казах!
Лео Миноза не умря от естествена смърт. Беше убит.
Това ли е най-доброто, което можа да измислиш?
Стига, Тейтъм. Напразно си хабиш думите.
Позволи ми да ти разкажа истинска история.
Вчера си се напил, защото си пил цяла нощ и все още си пиян!
Да, луд съм! Но защото ти се доверих!
Ще ти дам ексклузивен материал за парите, които ми предложи.
След него, другите вестници ще са далеч след теб.
Хей, Нейгъл, няма да си толкова глупав, че да затвориш слушалката?
Само не сега. Чуй това: "Репортер държи човек под земята 6 дни!"
А сега се приготви да чуеш цялата история.
Нейгъл! Нейгъл! Нейгъл!
Ню Йорк?
И той управлява вестник в голям град, плешив идиот.
Той не ми повярва.
Ти ми вярваш, нали? - Да, Чък, вярвам ти.
А сега дай да ти помогна. Ще те отведа в болница или при доктора.
Забрави за доктора. Имам още работа.
Например, като преизбирането на шерифа.
Хайде, момче. Притискат ни срокове.
Хайде, Хърби. Губиш ми времето.
Сядай. Това е твоето бюро.
А сега на работа.
Какво ви става на всички? Преди не сте ли ме виждали?
Хайде! Вече е късно! Вестника ще излезе след час.
Г-н Буут! Буут! Г-н Буут!
Къде е Буут?
Да, Чък.
Как гледате на това, да заработвате по 1000 на ден, г-н Буут?
Аз съм журналист, който на ден струва 1000 долара.
Но вие може да ме получите абсолютно безплатно.
превод и субтитри НИКЧО