Kom igen, din jubelåsna! Det är bara 29 bokstäver i alfabetet.
Du behöver bara sätta dem i rätt jäkla ordning.
Skriv nåt! Vad som helst!
CHARLES CONDOMINE DECKARPRIS
HJÄLP
Okej. Musik.
Charles...!
Tänk!
Charles? Älskling?
Charles? De hör dig i Timbuktu!
Tackar mjukast.
Om du tvunget ska leva som nattdjur, var städad nog att dölja dina spår.
-God morgon, Edith! -God morgon, frun.
-Han har äntligen gjort det. -Ja. Är det inte skandalöst?
Tvärtom. Att lämna tronen för kärlek är rysligt romantiskt.
Jag tar en grillad grapefrukt och en stark kaffe, tack.
Mr Condomine ville ha sina ägg i sitt arbetsrum igen.
Så sur som han är hoppas jag att de serveras med solsidan upp.
Varsågod. Två löskokta ägg.
Till William Shakespeare. Vad ville hennes majestät ha denna morgon?
-Hon följer Hollywooddieten. -Hollywooddieten?
Det krävs mer än en exotisk frukt för att göra henne till Greta Garbo.
Och söla inte. Han skickar tillbaka den om toasten är kall.
Jag är ingen dålig människa.
Visst gillar jag att flörta lite. Och ibland spela på hästar.
Ursäkta, sir. Er frukost.
-Edith. -Ja, sir?
Kan du påminna Edna om att "toast" kommer av latinets "tostare"-
-som betyder "sveda" eller "rosta"?
Medan det här däremot... är en kall, hård brödbit.
Ursäkta, sir.
-Behöver ni nåt annat? -Ett gudomligt ingripande.
Det är härligt patriotiskt, Harold. Du har överträffat dig själv.
Och domarna håller säkert med.
Hur var det så lätt för dig, min Manhattanmusa?
Charles. Du borde be till Kadmos och inte halshugga honom.
Förlåt.
Du ska skriva ett filmmanus på 90 sidor, inte "Krig och fred".
Jag vet varken ut eller in.
Hur är det så svårt att omarbeta en historia du redan skrivit?
Förlåt, Charles. Jag vet inte hur länge jag kan leva-
-med dig fast i en fantasivärld och jag ensam i verkligheten.
Jag saknar dig.
-Jag saknar oss. -Det gör jag också.
Nämen, titta. Jag hittade det nyss bland lite papper.
Snällt av dig att försöka skona mig. Och lite naivt.
Du tror att jag har nåt emot att du tänker på Elvira.
-Har du inte det då? -Nej, jag är inte svartsjuk på henne.
Jag undrar bara om du hade tittat på bilder av mig om jag skulle dö.
Älskling.
Du är inte typen som dör.
Han är helt enkelt oförbätterlig, Violet.
-Han såg på bilder med Elvira i går. -Elvira?
Han har smitit från jobbet och trånat efter exfrun.
Game, set och match.
Du behöver inte vara osäker. Elvira var väldigt vacker, men hon är död.
-Som gnistan i vårt förhållande. -Charles är en man.
Han kan bara jonglera en sak i taget. Låt honom bekymra sig om orden-
-och hitta nån annan som skakar dina lakan.
Var inte pryd. Man måste vara praktisk om äktenskapet ska hålla.
Minns ni vad ni lärde er på vår senaste lektion, mrs Bradman?
Ett starkt, fast grepp. Hur skulle jag kunna glömma?
-Vad är problemet, gamle vän? -Orden flödar inte som de gjorde.
Säg en ordsmed som inte har brottats med skrivkramp ibland.
Det är inte bara orden som har sinat.
Big Ben har slutat slå.
-Mr Peasbody har scenskräck. -Din stackare.
Det är som att spela biljard med rep.
Prova ett par såna där. Det bör ge dig nytt bränsle i tanken.
-Vad är det? -Benzedrinsulfat. Amfetamin.
Det gör dig gladare, mer vaken.
Och, som Violet sen kan intyga, så gör det underverk för din libido.
-Otroligt. Är det vanebildande? -Nej då. Jag har tagit dem i åratal.
Sänk farten! Charles, du ger oss båda hjärtinfarkt!
-Jag har aldrig känt mig mer levande. -Vad har hänt?
Jag beslutade att lyda ditt råd och se positivt på allt.
Hellre vara uppåt än nere.
Du får inte trötta ut dig före mediumshowen på teatern i kväll.
Ingen vettig människa skulle ödsla en kväll på-
-att spela fascinerad av en som håller ett envägssamtal.
Mina damer och herrar, var vänliga och sätt er.
Kvällens föreställning börjar om två minuter.
Är inte det där er kokerska? Och er husa?
Jo. Det är det. Stackars Edith. Hon har hängett sig åt sånt här-
-sen hon miste sin bror i kriget mot fascisterna i Spanien.
Primitiv skrock kan vara väldigt lockande för de emotionellt labila.
Mina damer och herrar, välkomna till en afton-
-som förändrar er syn på världen som vi lever i-
-och ovedersägligt besvarar frågan-
-som har förvirrat mänskligheten sedan tidernas gryning.
-Finns det liv efter döden? -Nej.
Där är hon.
Mina damer och herrar, god afton.
Från den stora pyramiden i Cholula i väst-
-till Taishanberget i öst-
-från Whanganui-a-Tara i syd till Uppsala i norr-
-har jag rest jorden runt-
-och umgåtts med guruer, swamier och shamaner.
Dessa visa män har väglett mig till en djupare dimension-
-där jag till slut upplevde en uppenbarelse-
-och bröt igenom till den andra sidan.
Jag är säker på att alla här-
-har förnummit sina framlidna nära och käras andar-
-och jag vet att vi alla önskar att vi kunde prata med dem igen-
-för att säga de saker som vi aldrig fick säga.
Nu vet jag!
I kväll ska jag använda den dyrbara mystiska gåvan-
-för att möjliggöra detta.
Jäklar!
Madame Arcati.
Det är ett trolleritrick. Det sa jag ju. Hon är en bedragare.
Det är en kränkande anklagelse. Jag tappade bara kontakten.
Charles hade rätt. Allt var bluff. Vart tog han vägen?
Snälla ni, snälla ni!
Madame Arcati har precis haft en väldigt traumatisk upplevelse.
Jag ber er att respektera hennes privatliv i denna svåra tid!
O, jösses Amalia!
Jag sa ju till dig, Mandeep, att jag inte vill träffa en levande själ.
Mitt namn är Charles Condomine. Jag är en prisbelönt författare.
-Särskilt inte skandalpressen. -Jag skriver deckare och filmmanus.
Jag tål inte fiktion eller fantasi.
Madame Arcati?
Jag ifrågasätter er inte. Er falska exotiska accent förtar inte er gåva.
Jag förstår till fullo att ni som jag ibland måste tillgripa-
-en viss konstnärlig frihet för att roa massorna.
De väntar sig att jag ska leverera transcendentala mirakel varje kväll.
Självklart. Ni behöver inte urskulda er. Jag är en troende.
Jag vill bjuda in er för att utföra en privat seans i mitt hem.
Jag är ingen resande banjospelare. Jag arbetar inte på beställning.
Det kan komma några inflytelserika gäster.
En chans att avvärja dålig publicitet efter kvällens olyckliga händelser.
-När vill ni att det ska äga rum? -Så fort som möjligt.
Då föreslår jag nu på torsdag. Midsommarnatten, solståndet.
Årstidernas heliga vändpunkt.
Perfekt.
Jag sa att jag brann för allt ockult och hon slog ut i blom som en ros.
Att vara värd för en yrkescharlatan låter hysteriskt roligt.
Men får det dig närmare att skriva klart ditt manus?
Tanten ska visa mig några trick. Det gör min nya hjälte helt unik.
-Vad är så unikt med honom? -Han är död. Stendöd.
Han är offer för ett olöst mord och talar genom en andebesvärjare.
Hon kanske kan väcka liv i din karriär.
Pappa är på krigsstigen och byter ut dig om du inte levererar snart.
Är det någon där?
Ett knack för ja, två knack för nej.
-Är det du, Maia? -Vem är Maia?
Min andliga vägledare. Hon var Tutankhamons amma.
Hoppas hon har slutat avsöndra mjölk.
Jag vill be er att inte vara näsvis, dr Bradman.
Hon må vara i Shamballa, men kvinnan har ändå känslor.
Snälla, förlåt mig, madame Arcati. Jag ville inte väcka anstöt.
Nu börjar vi komma nånvart.
Är det mig som du vill tala med?
Är det dr Bradman? Eller kanske en av hans mindre lyckosamma patienter?
Mrs Bradman?
Mrs Condomine? Uppför dig, Maia.
Mr Condomine?
Det verkar som om nån vill tala med er, mr Condomine.
Känner ni nån som nyligen har gått över till andra sidan?
Min agent, men han hör inte av sig. Han var skyldig mig en förmögenhet.
Är du mr Condomines agent?
Nej. Jag är rädd att vi har kammat noll.
Är det nån på andra sidan som ni tänker på ofta?
Nåja, då har vi inget val. Jag måste gå in i en trance.
-Det här ögonblicket hatar jag. -Är ni nervös, eller...?
Som barn blev jag illamående.
Få se nu. Vad har vi här?
Brahms. Nej, det är för dystert och nedslående.
Rachmaninov. Nej, för svulstigt.
Det här är bättre. "Alltid".
-Måste det vara den sången? -Maia vill ha nåt att nynna till.
"Alltid".
Jisses!
-Vad fasen pågår?! -Det måste vara strömavbrott.
-Madame Arcati? Hör ni mig? -Andas hon?
Hon har nåt slags anfall. Snälla, gör nåt, dr Bradman.
-Tack och lov. -Vad hände?
Förutom att dörrarna blåste upp, inget övernaturligt.
Nåt väsentligt ägde rum. Jag känner det i mitt baschakra.
Förmodligen väderspänning.
Inga poltergeister i alla fall.
-Några vålnader? -Inte vad vi såg.
-Ektoplasma då? -Jag vet inte vad det är.
En övernaturlig viskös substans som utsöndras av nån i andlig trance-
-och bildar materialet för andars uppenbarande.
Nej, jag hade definitivt kommit ihåg det.
Jag får gå innan ovädret kommer.
-Vill ni ha förfriskningar först? -Nej tack. Jag reser helst lätt.
-Gratulerar till en spännande afton. -Jag hör nog ironin i doktorns röst.
Låt mig påminna er om att den moderna läkarvetenskapen är ett nytt fenomen-
-och att läkare har funnit värden i vetenskapligt oförklarliga seder-
-sedan civilisationens början.
Just det.
Jaja. God kväll, allihop. Förlåt att så lite skedde.
Antagligen nåt med det kosmiska flödet att göra.
Tack för att ni kom, madame Arcati. Det var lärorikt på så många plan.
Tack, mr Condomine. Och adjö.
-Hon kan höra oss. -Jag smäller av...!
TALISMANER OCH AMULETTER
Jag kan inte sätta fingret på det, Donald.
Jag har aldrig förut upplevt nåt liknande.
Det kändes uppriktigt som om...nåt enastående hade hänt.
Ja, ja. Kanske nästa gång.
God natt, min älskade.
-Fick du allt som ditt manus behövde? -Allt och mer därtill.
-Du tänker väl inte lägga dig? -Va?
Vore det inte klokt att skriva ner idéerna medan de ännu är färska?
Jo, nej. Absolut. Jag ska blanda en drink åt mig och hugga i.
-Carpe diem, älskling. -Carpe diem.
Herrejesus!
Charles? Vad i all världen har du gjort?
Rummet ser ut som en jättelik peach melba.
Och vart har min italienska ljuskrona tagit vägen?
Va?
Herregud.
Hallå.
Snälla, säg att du inte har förstört resten av huset.
Mina marockanska mosaiker! Charles!
Borta en helg och hela husets liv och själ har sugits ur det.
Jag måste hallucinera.
Att döma av inredningen är det århundradets underdrift.
Jag borde ha vetat att det här inte var ditt verk.
-Vem är hon? -Det är inte som du tror.
Var snäll och förödmjuka ingen av oss ytterligare.
Om du har nåt att berätta, var en man och ut med det!
Elvira...du är död.
Hur vågar du?!
Mitt sista minne är att jag red i South Downs-kapplöpningen.
Precis. Förhållandena var förrädiska och du vägrade så klart att lyssna.
Jag kunde inte missa säsongens mest prestigefyllda tävling, Charles.
Din idioti kostade dig livet när du föll i sista hindret och bröt nacken.
Det var mycket obehagligt för alla.
Troligen inte lika obehagligt som det var för mig.
De döpte om hindret i din ära.
Så omtänksamt.
Jag förstår inte. Om jag är död, hur och varför är jag då här?
Jag har inte den blekaste aning.
-Du är kanske ett spöke. -Va?
-Nej! -Snälla, bli inte hysterisk.
Hysterisk? Snarare bekymrad.
Prokrastinering stjäl tid och din rinner ut.
-Vem är hon? -Min fru Ruth.
-Ja? Mår du bra? -Jag är din fru.
-Inte nu längre. -Hur så? Vad är det?
-Jag pratar med Elvira, inte dig. -Elvira?
-Du ser henne. Hon står intill dig. -Vad menar du? Elvira är död.
Varför måste alla tjata om det?
Elvira, älskling, det här är Ruth. - Ruth, älskling, det här är Elvira.
-Är du full? -Elvira är här hos oss i rummet.
Madame Arcati måste ha frammanat henne under seansen.
Madame Arcati är en bedragare. Du sa det själv.
Jag går och lägger mig och jag föreslår att du också lägger dig.
-Äntligen kan vi bekanta oss på nytt. -Ett rakt igenom omoraliskt förslag.
Jag insinuerade inte att vi skulle dela säng.
Jag har funnit mig i din oförmåga att prestera på det området.
-Otroligt att du kunde med surpuppan. -Tyst. Du låter som en gatunge.
Det är ditt uppförande, Charles, som är oförlåtligt! God natt.
Hurra. Vilken hemsk kvinna. Det var väl ett konvenansäktenskap?
Jag har blivit galen. Så är det. Spritt språngande galen.
Ditt liv förstörs om det får fäste i dig.
Det i går kväll orsakades inte av sprit. Jag var inte alls full.
Nåt väldigt märkligt hände mig.
En enstaka vanföreställning troligen orsakad av jobbstress.
När jag sa att du skulle lägga dig sa du att det var omoraliskt sagt.
-Jag trodde jag pratade med Elvira. -En talande bild av ert äktenskap.
Mitt första äktenskap var härligt. Det är osmakligt av dig att håna det.
Jag är långtifrån lika intresserad av ditt första äktenskap som du tror.
Ditt andra äktenskap upptar mig nu. Det är på väg att gå under.
Trycket är 155/99. Det är rätt högt.
Det förvånar mig inte med tanke på hallucinationens styrka.
Jag trodde ärligt att Elvira var i rummet och pratade med mig.
-Hon var lika verklig som du och jag. -Bäst du slutar ta tabletterna.
Älskling...!
Jag hatar att se dig så upprörd.
Förlåt för allt opassande som jag kan ha sagt i går kväll. Eller i morse.
Ursäkten godtas. Låt oss aldrig nämna det igen.
-Hur mår du? -Dr Bradman kan ha löst gåtan.
-Tack och lov. -Nu åker vi och besöker din far.
Jag vill höra om han gillar min nya idé innan jag börjar skriva.
PINEWOOD FILMATELJÉER
Charles?
Och det är bara genom mediet-
-som mördaren kan lagföras utifrån nya bevis som han får från dödsriket.
Bra premiss, men jag väntar inte ett halvår till på ett manus.
Charles levererar om ett par veckor, pappa. Det lovar jag dig.
-Jag med. -Bryt!
Kom, så tittar vi på nästa scen. Hitch är rätt regissör för vår film.
Gå bara inte i vägen för honom. - Kom, vännen.
Googie, raring, roligt att se dig. Charles Condomine.
Jag älskar era böcker. När löser detektiv Flowers sitt nästa fall?
Charles har faktiskt börjat skriva filmmanus. Med pappas hjälp.
Så spännande. Jag spelar gärna en av era viljestarka kvinnofigurer.
-Varifrån hämtar ni er inspiration? -Var tror ni?
Så romantiskt. Att gifta sig med sin musa.
Inte så romantiskt att ersätta henne.
Ska du inte säga sanningen? Att du är en astralbigamist?
-Tyst. Sluta bete dig som en sköka. -Hur sa?
Erkänn det. Alla dina kvinnofigurer bygger på mig.
-Du är fåfäng och självupptagen. -Hur kan du säga så till min stjärna?
-Skärp dig, Charles. Vad händer? -Elvira är här.
Jag ser henne. Hon står precis där.
-Kör hem nu genast och lägg dig. -Jag tänker inte sova på eftermiddan.
Nya tider. Jag minns när vi knappt kunde släpa oss ur vår dubbelsäng.
Sluta vara oanständig. Försvinn!
-Säg inte så till min dotter! -Jag pratade inte med henne.
-Ut härifrån! -Ni är du illa ute.
-Var inte så barnslig. -Jag ska ge dig för barnslig!
-Gör det ont? -Bara om jag andas.
-Jag får titta, älskling. Nu då? -Herregud!
Pappa förlåter dig bara om du skriver ett Oscarsvärdigt manus.
-Hur ska jag kunna skriva nu? -Skriv och visa att du inte är galen.
Annars får dr Bradman remittera dig till en nervspecialist.
-Jag är inte det minsta neurotisk. -En psykoanalytiker då.
Jag utstår inte månader av dyr förnedring-
-för att få veta att jag var kär i min gunghäst när jag var fyra.
Inte den näsvisa tonen. Det är inte jag som har börjat se i syne.
-Så du tror mig alltså? -Nej, spöken och gastar finns inte.
Jag åkallar Donald Keeling-
-fänrik vid 92. regementet av Gordon Highlanders-
-som dog den 27 februari 1881-
-i slaget vid Majuba Hill.
Träd fram och visa dig för mig-
-Cecily, din evigt trogna hustru.
Donald? Är det du?
Det är städerskan. Behöver ni rena handdukar?
-Vad gör du här? -Det här är fortfarande mitt hem.
Dessutom vet jag inte hur jag ska komma tillbaka även om jag ville.
-Så du stannar på obestämd tid? -Hade du hatat om jag gjorde det?
Jag är lite sårad. Du är den enda som kan ha kallat tillbaka mig.
Jag skickade absolut inte efter dig, Elvira.
-Ruth och jag ska fira vår femårsdag. -Fem? Vad är det, läder?
-Trä. -Se upp för flisorna.
Mrs Condomine!
Jag ringer och hör om dr Bradman kan följa med oss till sanatoriet.
Ruth, lyssna. Jag är inte galen.
Min första fru Elviras spöke har gått över från andra sidan och är här nu.
Ja, älskling. Jag vet. Jag ser henne tydligt.
Med zebrorna och schimpanserna gömmer hon sig under flygeln.
Ruth, jag har alltid sett dig som en klok och förstående kvinna.
Det är jag, men om du inte dricker så måste nåt trycka på din hjärna.
Elvira, gör nåt som visar att du är här. Hon får mig tvångsinlagd.
Minns du när vi första gången hörde vår sång, Charles?
Jag ska älska dig alltid
Ser du? Vad sa jag?
Det är elakt att med självsuggerering eller hypnos skrämma mig, Charles!
Det är inte det. Jag svär, det är inte det!
-Älskling. - Elvira, gör nåt annat. -Så gärna.
Titta.
Himmel!
Adjöss, inkräktare!
Hoppsan.
BLUFFMEDIUM AVSLÖJAT
-Vi behöver tyvärr rummet nu. -Jag är resklar om en timme, sa jag.
Tack och lov att jag fick tag på er. Ni är mitt enda hopp.
-Nåt fruktansvärt har ägt rum. -Hör ni konstiga ljud på nätterna?
Knarrande brädor? Igensmällda dörrar? Lågmält jämmer?
Nej, inget sånt.
Men det verkar som att efter seansen så är min mans första fru Elvira-
-som dog för sju år sen tillbaka ibland oss.
Äntligen. Ett äkta uppenbarande.
Jag visste att nåt otroligt hände.
Jag kände det i min ryggrad.
Efter alla år med andlig andakt så har jag äntligen belönats.
Jag förstår att ni är stolt, men det gör min situation hemma ohållbar-
-och jag lastar bara er för det.
Förlåt mig, mrs Condomine. Jag är så gräsligt egoistisk.
Bara så att jag förstår - ni har inte själv sett denna manifestation?
Nej. Men Charles påstår att han kan se och prata med henne.
Om det emotionella bandet är starkt så är det ibland möjligt.
Det kan ibland utvecklas till en nivå tio.
Nåt som jag aldrig ens har vågat drömma om.
Kan han av en händelse röra henne?
Det hoppas jag verkligen inte. Hur så? Kan det hända?
Om den återvändande anden känner sig välkommen-
-så kan den gradvis...
...bli fysiskt verklig.
Tack, mrs Bradman. Var snäll och meddela mig om ni hör av henne.
Hon är inte där heller.
Jag minns när du längtade efter en eftermiddag ensam med mig.
-Snälla, lek inte med mina känslor. -Så du tänder fortfarande på mig?
Elvira, snälla du. Det här passar sig inte.
Se mig i ögonen.
Och säg till mig att du inte älskar mig mer.
-Jag ska alltid älska minnet av dig. -Minnen är av det förflutna, Charles.
Men jag är här och detta är nuet.
Ska vi inte ta en tur med båten som vi brukade och få lite luft?
Jag kan inte. Jag har en deadline.
Vad skriver du? Checkar?
Jag ska omarbeta min första roman till ett filmmanus.
Din första roman?
Jag slet nästan ner fingrarna för att skriva denna historia.
Det är ingen slump att du inte har gett ut ett ord sen jag dog.
Jag ska inte förneka att du hade en viss känsla för intriger.
-Och figurer. -Och...?
-Och dialog. -Just det.
Problemet är vändningen in i akt 3. Den är inte tillräckligt dramatisk.
Därför har du inget skapligt klimax.
Är det inte smartare att vända på det och avslöja maken som mördaren?
Det är bra.
Eller det vore mer intressant om frun sätter dit honom.
-Varför vill frun få maken hängd? -Det är uppenbart.
Susan Rutherford blir huvudmisstänkt när hennes alibi inte dyker upp-
-och vi tror att hon försöker skydda utrikesministerns rykte-
-för att hans plan att bli premiärminister äventyras-
-om det blev känt att han hade en affär.
Men det är helt osant, som vi får veta av offret självt-
-och det är bara genom mediet som de kan räkna ut det.
Räkna ut vad?
Att hon väntar den döde utrikesministerns barn.
Det är bra.
-Inte ens jag såg det komma. -Så klart. Du är ju bara författaren.
Jag är rädd att det är dags för mig att helt öppet erkänna-
-att jag inte har en blek aning om hur jag ska skicka tillbaka henne.
Jag hade mina egna små skäl till att vilja kommunicera med de döda.
Men jag trodde aldrig att jag skulle behöva skicka tillbaka nån.
Då föreslår jag att ni fixar det.
Jag vägrar dela min man med nån. Särskilt inte med hans döda exfru.
Om jag trott att er man ville komma i kontakt med sin döda exfrus ande-
-hade jag konsulterat er först. Jag har ju ett visst ansvar.
Han ville inte kontakta henne.
Allt var planerat för att ge honom material till hans nya projekt.
Blev jag inbjuden i en hånfull anda?
-Han ville studera era trick. -Jag har aldrig blivit så förolämpad.
Förlåt om det lät fel. Jag är ganska upprörd över hela affären.
Jag bönfaller er att hjälpa oss.
Jag ska fråga Spiritistalliansen om råd på vägen hem till Sussex.
Sussex? Ni kan inte överge oss när vi behöver er som mest.
På grund av det som har hänt mig har jag inte råd att bo kvar här.
Men ni kan kontakta mig.
Jag betalar hotellräkningen och era utgifter tills prövningen är över.
Susan Rutherford lutar sig över utrikesministern.
"Sovjetunionen kan vänta", säger utrikesministern.
Han vänder sig om och ser längtansfullt på Susan.
"Det här kan inte det", viskar han angeläget.
Och sen börjar han att sakta-
-knäppa upp hennes sidenblus-
-när de börjar kyssas lidelsefullt.
Okej. Det för oss till vändningen i akt 1.
-Du kan inte sluta mitt i allting. -Jag är trött och jag är törstig.
Jag vill åka in till stan och dricka negronis som vi gjorde förut.
Men det börjar bli sent.
Du har verkligen blivit lite för bekväm i dina tofflor, Charles.
-Vad vill du ha, Elvira? -Vill ha? Jag vet inte vad du menar.
När du blev överdrivet allvarlig betydde det att du ville ha nåt.
Du är så hemskt misstänksam. Jag vill bara vara ensam med dig.
Jag kan inte förneka att det känns väldigt märkligt att se dig igen.
Jag har saknat dig mer än livet självt.
Jag har saknat dig också. Min amerikanska dröm.
Jag var helt förkrossad efter olyckan.
Ärligt talat så har jag nog aldrig kommit över att jag förlorade dig.
-Älskar du Ruth? -Klart att jag gör.
-Lika mycket som du älskade mig? -Var inte dum.
Det är helt annorlunda.
Det gläder mig. Inget kunde ha blivit precis likadant, va?
Vi åker till Soho.
Byta tofflorna mot dansskor?
Sänk farten!
-Jag måste nog spy. Herregud! -Charles!
-Härligt att sitta bakom ratten igen. -Känslan är inte ömsesidig.
Var i all världen har du varit? Jag var sjuk av oro.
-Synd att det inte är dödligt. -Jag körde långt och rensade skallen.
-I passagerarsätet? -Låt oss inte gräla när vi ska fira.
Jag skrev klart mitt manus första akt och det är rätt bra.
-Snarare mitt manus. -Hur klarade du det på en dag?
Elvira hjälpte mig.
Menar du att hon inte bara har trängt sig in över tröskeln-
-och nu försöker jobba med dig också?
Vad då, försöker? Jag har skrivit 15 böcker i ditt namn.
-Elvira, det är inte läge nu. -Det här är outhärdligt.
-Elvira, nu lyssnar du på mig... -Älskling?
-Hon är där borta. -Jaha.
Lyssna nu, Elvira. Madame Arcati ska skicka tillbaka dig till stället-
-som hon tyvärr drog dig ifrån!
Charles?
Tyst.
-Snälla älskling, var inte arg. -Du var ute på galej med din exfru.
-Hur ska jag känna då? -Hänförd.
Vår dröm om att komma till Hollywood är äntligen inom räckhåll för oss.
Så fort jag har levererat manuset så far vi över Atlanten i ett huj.
Tänk på allt glitter och all glamour. Allt roligt som vi ska uppleva.
Du ska inte läsa om andras liv mer. De ska läsa om våra liv.
Och du kan inte göra det utan henne?
Klart att jag kan. Det går bara mycket fortare så här.
Du behöver inte alls vara svartsjuk. Det är dig jag älskar.
Förlåt att jag säger det för sällan.
Nu när orden flödar känner jag hur proppen gått ur på andra ställen med.
Lova att du inte kan röra henne.
Älskling. Hon är ett spöke.
Och du är den enda kvinna som jag vill röra.
Hör på nu, tanten. Du må ha kallat mig till denna värld-
-men aldrig i livet att jag låter dig skicka tillbaka mig.
Jag är här för att stanna. Är det förstått?
Hur vågar du ignorera mig, din klåfingriga gamla kärring?
Antingen låter du mig leva ifred-
-eller så ska jag hemsöka dig tills du dör.
Tornet.
Symbol för kaos, förstörelse och ödeläggelse.
Vakna. Upp och hoppa.
Vad var jag, Charles? Uppvärmningsnumret?
Om jag var du skulle jag hålla den där.
-God eftermiddag, frun. -Jag måste rätta dig, Edith.
Det är ingen god eftermiddag. Den är underbar.
-Ska jag göra lunch? -Gärna. Du läser mina tankar.
Jag är utsvulten. Jag tar en ost och pickles-tallrik. Med extra pickles.
Ja, frun.
-Vad har du gjort med benet? -Jag halkade i trappan.
Sluta göra allt med språng. Du är inte i flottan.
Jag skyndade mig inte. Hela övre steget var insmort med smörjfett.
Hennes agent älskar idén och tror att filmen vore perfekt för henne.
-Allvar? Greta Garbo? -Ja.
-Mata Hari ska säga mina ord. -Är du fortfarande på rätt spår?
Absolut. Jag skickar nästa bibba så fort jag nått vändningen i akt 2.
-Svik mig inte. -Tack för tålamodet och tilliten.
-Lysande. -Adjö.
-Elvira, vad gör du? -Ska Greta Garbo säga mina ord?
Raring, vad ska jag säga? Att jag har en spökskrivare?
-Sluta. Det är vår bröllopspresent. -Inte vår, Charles. Hennes!
Du bryr dig mer om krossat porslin än om att du krossar mitt hjärta!
Jag var trogen hela vårt äktenskap. Vad skulle jag göra när du hade dött?
Bli eremit och bära sorgband livet ut?
Trädgårdsdomarna är här.
Tack, Edith.
Vi har utsatts för sabotage.
LONDONS SPIRITISTALLIANS
Det är ett skandalöst förslag. Som ledare för Spiritistalliansen-
-ska jag skydda äkta mediers rykte och inte undergräva dem.
Och jag och min vän Harry Houdini svor-
-att undersöka och avslöja alla falska spiritister i landet.
-Kom in! -Madame Arcati vill prata med er.
-Tack för samtalet. -Ja... Tack själv.
Alltid lika roligt att prata med pressen.
Du är bra fräck som visar dig här när du har suspenderats.
Förlåt att jag kom oanmäld, men jag behöver din vägledning.
Jag har genomfört en nivå 10-manifestation.
Före eller efter du lurade 800 pers på pengar för att se dig levitera?
Nej, du måste tro mig, Harry. Anden kan ha en fysisk gestalt.
-Margot, var är saxen? -I lådan.
Så den första nivå 10-manifestationen på över 300 år-
-uppstod under en vanlig seans?
-Ja, det stämmer. -Vad använde du för handbok?
Den här. "Seanskonsten".
-Kan du hjälpa mig? -Ja, jag tror det.
-Har du ditt medlemskort? -Medlemskort?
Ja.
Jag börjar med att avsluta ditt medlemskap med omedelbar verkan.
Vi är ingen organisation för bluffmakare eller bedragare.
Margot? Madame Arcati ska gå nu.
Möt mig på Temple Square om en timme.
Kapitel 4, sidan 9, stycke 6.
En förvisningsbesvärjelse. Åh, Margot, tack.
Vi har ont om tid. Den måste låsas in innan mr Price kommer från lunchen.
Det är skrivet på gammeldruidiska.
Jag är lite ringrostig, men jag ska göra mitt bästa.
Vänta.
-"Ta Ceridwens brygd på djävulsklo." -Djävulsklo.
"Giftrot av stormhatt. Elixir på järnört."
Ja, så klart. Det är magikerns växt.
"Offergåvan är som starkast med en avtagande måne."
En avtagande måne.
-"Strö svart salt på stenaltaret." -Salt...
"Lägg sedan den färskryckta blåsan från en köttätare"...
Blåsan?
Åh nej. "Färskryckta blåsörten"-
-"i den köttätande Utriculariafamiljen."
Tack och lov. Jag trodde att jag skulle få smutsa ner händerna.
Adjö, madame Arcati.
Lycka till.
Ursäktar ni mig?
Clark Gable då? Han vore en stilig Frank Flowers.
Duktig, hemsk andedräkt. Jobbigt för motspelerskor. Jag tänkte Cary Grant.
Nu låter det. Jag ser fram emot att få träffa honom på premiären.
Sakta i backarna. Inte ens jag kan göra en film utan manus.
Det vore som att operera utan patient.
Skrivmaskinen kan vara en grym och krävande älskarinna.
Låt oss hoppas att det är den enda affären Charles har.
-Hej, pappa. -Det är dags för ett tal.
Mina damer och herrar! Mina damer och herrar...
Som författare förväntar folk av mig att jag ska hitta på många ord.
Men lugn, jag ska hålla det kort och rart, precis som min fru.
Om jag skulle skapa en figur lika vacker och perfekt som Ruth-
-skulle mina fans anklaga mig för att irra iväg in i fantasin.
Men vi är som tur är här i dag för att fira att Ruth är min verklighet-
-och har varit det i fem fantastiska år.
Så låt oss resa oss upp och höja våra glas för äkta kärlek.
Äkta kärlek.
-Äkta kärlek. -Den dör aldrig.
-Herregud! -Vad gör du?
Svalkar mig. Allt dansande gjorde mig varm och svettig.
-Alla tittar. -Oväntat att det blev en sån fest.
Du är ju dyblöt. Var är din klänning?
Var är din, pappa?
-Allihop! -Vad fint, älskling.
Jag vet inte om fiskarna gillar det. Kom upp och lägg dig.
Bara om du gör mig sällskap.
Älska med mig som om det var första gången.
Vill mr Peasbody komma ut och leka?
-Hon gör det inte med lyset tänt. -Var inte så vulgär, Elvira.
Är hon här inne? - Hör nu på mig, din billiga slampa.
Det är min fest, mitt sovrum, mitt hus och Charles är min man.
-Vad sa hon? -Hon sa förlåt och gick ner igen.
Du skulle ha blivit skådis, Charles. Du är faktiskt väldigt duktig.
Förlåt, Charles. Jag är inte på humör längre.
Det är jag.
God morgon, älskling.
-Du ser helt förstörd ut. -Ja, det blev en rätt rastlös natt.
Ja, jag tyckte att du vred och vände dig.
Jag bad Edna göra Norfolkböckling. Din favorit.
Så himla snällt. Jag behöver nåt rejält.
Jag drack för mycket skumpa i går. Festen är som ett enda töcken.
-Vad har du fastnat på? -Grekisk hämndgud.
Sju bokstäver. Tredje bokstaven M, sjunde bokstaven S.
Nemesis.
-Vad i all världen har hänt? -Hon sa att huset är förbannat.
-Inte säkert! Inte säkert alls! -Edna?
-Du kan inte lämna oss! -Jag sticker härifrån! Försvinn!
Jag vill inte veta av er! Försvinn!
Ni kan köra upp jobbet där bak!
Där är du ju. Där är du.
Nu...ska vi arbeta.
Ja.
Var är du?
Detektiv, hur kan ni klandra en tjej-
-som blir kär i rätt karl av fel anledningar?
Men er stackars egen make då? Såna går det tretton på dussinet av.
Var han rätt karl på fel ställe vid fel tillfälle?
Detektiv, bara av att vara nära er känns det som om jag är helt naken.
Hur lyckas ni alltid genomskåda mig?
Jag ser allt precis som det är. Resten av världen behöver glasögon.
Jag är osäker på den sista repliken. Den känns för svulstig.
Vi behöver nåt enkelt och koncist, som...
"Det är mitt jobb, stumpan. Jag bara gör det."
Som du vill då. Det är ditt namn som står på manuset.
Och...tona till svart.
Jag tror att filmen blir ännu bättre än boken.
Och vi blev klara före deadline.
Vänta bara tills jag berättar för Ruth.
Vi berättar inte för henne än.
För guds skull.
Järnspikar!
-Fördömt! -Är allt bra, älskling?
Ditt slit gör det lättare för mig att utstå blåsor och brännsår.
Ur lidandet kliver de starkaste själarna, kära du.
-Jag har tyvärr ingen mat till lunch. -Ingen fara. Jag är inte hungrig.
-Törs jag fråga hur det går? -Mållinjen är nästan inom synhåll.
Tack och lov. Jag gillar inte ett jota att du är ensam med henne.
Men om du då kan leverera manuset så kan jag leva med det.
Du och jag är ett bra team, älskling.
Jag vill att vi flyttar ihop våra sängar igen. Permanent.
Om vi ska vara åtskilda på dagarna-
-så kan vi åtminstone tillbringa nätterna ihop som man och fru.
Jag vill inget hellre.
Jag ska ta en promenad. Och försöka rensa skallen.
Minns du när vi lekte kurragömma här? Och din belöning när du hittade mig?
-Titta. Är han inte stilig? -Han är magnifik.
Han förnimmer mig. Vad härligt att inte vara rädd för det okända.
-Du är väl inte rädd, Charles? -För vad?
Att bli förälskad på nytt.
Hur är det möjligt när vi finns på två olika plan?
-Jag lever och du är... -Tyst. Säg det inte.
Hemskt ledsen, Elvira. Det går inte att säga på ett enkelt sätt.
Men jag har svårt att se en framtid för oss.
När man ger nån en evighetsring så ska kärleken vara för evigt.
Charles?
Charles, akta!
Jäklar!
Hon är farlig, Charles. Edna blev nästan skalperad.
-Och se vad som hände med Edith. -Vad antyder du?
Det är solklart att Elvira kom hit med blott och bart ett enda syfte.
Hon kom hit för att få dig för sig själv - för evigt.
-Hur? -Genom att döda dig, så klart.
-Det är absurt. -Hoppade skåpet ner av sig självt?
Elvira kan få raserianfall, men hon älskar mig fortfarande.
Hon hade aldrig velat skada mig.
Om du var död så vore det hennes sista seger över mig.
Hon hade haft dig i sitt astralplan och jag hade lämnats i sticket.
Hon planerar antagligen nåt slags andligt omgifte.
Vad ska vi göra?
Ja, gästen heter madame Arcati. Rum 14.
-Dröj lite. Hon lämnade oss i går. -Lämnade hon några meddelanden?
-Tyvärr inte. -Tack.
Hon checkade ut i går.
Jag måste få mig själv gripen och tillbringa natten inlåst i en cell.
Nej, vi måste bara skapa vårt eget säkra ställe för natten.
Lugn och fin.
Ljuvlig.
Herba veneris. Naturens gudomliga beskyddare.
Vad gör du med den? Jag tog ut allt tungt och vasst av en anledning.
Jag tänkte att du kunde skriva på ditt manus när vi trycker här.
-Jag har redan skrivit klart det. -Jag tyckte du sa att du kämpade.
Jag överanalyserade. Jag läser igenom och kör det till studion i morgon.
Åh, Charles, vilken härlig nyhet. Pappa kommer att bli själaglad.
-Jag med. -Tack, älskling.
Nu kan vi båda fokusera på att förpassa Elvira till glömskan.
Inte ett ögonblick för tidigt. Två är sällskap, tre är en mardröm.
Snart så.
Järnört och dill och häxor får inte som de vill.
Charles.
Charles!
-Hallå? -Mrs Condomine, jag har en nyhet.
Dörrar öppnas, förändring i luften.
Tala inte i gåtor, madame Arcati. Vi har försökt få tag på er.
Charles liv är i stor fara. Elvira försöker mörda honom.
-Jag fruktade att hon skulle bli ond. -Milt sagt. Var är ni?
I Sussex. Jag har samlat ihop allt och är redo att sända tillbaka henne.
Stanna där, madame Arcati. Jag kommer och hämtar er.
Telefonen väckte mig. Förlåt om jag skrämde er.
När mr Condomine vaknar, säg att jag hämtar madame Arcati-
-och är tillbaka före lunch.
Madame Arcati...före...
-Gör mig inte illa, jag ber dig! -Är allt bra med er, mr Condomine?
-Jag har aldrig slutat älska dig. -Jag vet inte vad jag ska säga, sir.
Du visar det på ett konstigt sätt, Charles.
-Ditt namn skulle stå på manuset. -Det behövs inte, sir.
-Kvinnor får aldrig äran de ska ha. -Jag insisterar. Jag kör nu direkt.
Mrs Condomine körde iväg nyss. Hon är tillbaka till lunch, sa hon.
Elvira, vad har du gjort?
Hoppsan.
Mr Condomine, jag måste säga att jag förebrår mig själv bittert.
Det var inte ert fel, madame Arcati. Felet är ingen annans än mitt.
Min äregirighet och mitt ego drog in oss i denna olidliga röra.
Och det får jag leva med livet ut.
Sista gången jag pratade med mrs Condomine var ert liv i fara.
Jag uppmanar er att besöka mig så fort ni kan.
-Här är mitt kort. Jag väntar. -Stannar ni inte på förfriskningar?
Ta inte illa upp, men jag föredrar-
-att kontemplera en andes bortgång på mitt eget lilla vis.
Jag beklagar sorgen, mr Condomine.
Borde hon inte gratulera dig?
Vad fan gör du här? Har du ingen skam i kroppen?
Det var en olycka, Charles. Jag försökte döda dig.
-Hur kan du vara så hjärtlös? -Döden gör en sån.
Man ser hur populär nån var av antalet gäster på deras begravning.
-Vad ska det betyda? -Lite lite med folk i dag.
-Jag räknade knappt 40 personer. -Nu jäklar!
Kom här!
Precis som förr i tiden, Charles! När du jagar mig runt i trädgården!
Fast i dag blir utfallet ett annat!
Ursäktar ni mig?
Beklagar sorgen, mr Mackintosh. Ruth var underbar och en god vän.
-Jag kommer att sakna henne djupt. -Tack, mrs Bradman.
Jag vet att hon höll av er också. Jag kan inte fatta att hon är död.
Min mor sa alltid att tiden är en doktor som läker alla sorger.
Du var aldrig mycket till motspelare på krocketplanen, Charles.
Du äcklar mig!
Jag ska döda dig.
Var inte dum. Jag är redan död.
Bäst ni hämtar er läkarväska innan nån annan stryker med.
Edna hade rätt. Huset är förbannat.
-Jag vill aldrig mer se dig. -Känslan är ömsesidig, Charles.
Med åldern och besvikelserna har du blivit en uppblåst åsna.
Charles? Charles?
-Allt ordnar sig. -Inte så länge hon är här.
-När vem är här? -Elvira!
-Var är jag? -På dårhuset.
Spjärna inte emot. Ju mer du vrider på dig, desto längre behåller de dig.
-Varför är jag här? -Du har blivit tvångsintagen.
Och nu ska du observeras i 28 dagar.
-Hoppas du ruttnar i helvetet. -Var snäll mot din enda räddare.
-Jag sväljer hellre min tunga! -Du kan få göra det.
Dr McEwan hämtar dig om en kvart för elchocksbehandling.
Va? Nej! Nej, kom tillbaka. Vänta.
-Sånt går i regel att undvika. -Vad vill du ha av mig?
Jag vet att du aldrig förlåter mig och att vara fast i skärselden-
-medan du sörjer en annan kvinna är ett öde värre än döden.
-Jag håller med till fullo. -Därför vill jag skiljas.
Med glädje. Och jag vet vem som kan ordna det.
Bra.
Maka på dig. Jag lägger aldrig mitt liv i dina händer igen.
Inbilla dig inget. Tanken på dig i dödsriket ger mig kalla kårar.
Bara gnabb och bråk i all evighet.
Kör!
När jag tänker på vårt äktenskap förstår jag att det var en parodi.
Du var oduglig, oansvarig och moraliskt instabil.
Det insåg jag i Budleigh Salterton.
Bara en tråkmåns vill åka till Budleigh Salterton på bröllopsresa.
-Vad var felet med det? -Sju timmar om dan på golfbanan.
Och en tremannaorkester som spelade "Merrie England".
Konstigt att du inte klagade då. Jag minns att du var bra på det.
Jag klagade, men du lyssnade inte.
Därför tog jag en romantisk promenad på heden med kapten Bracegirdle.
Vilken blind dåre jag var. Uppvaktade han dig?
Bara ytterst diskret.
Mr Condomine, vilken lättnad att ni kom fram helskinnad.
Följ mig. I natt är det fullmåne och vi måste utnyttja dess kraft.
Vi är båda redo att genomföra fördrivningsceremonin nu genast.
-Är hon här? -Ja.
-Går hon med på processen? -Ja.
Med denna magiska rök åkallar jag måneldens ande-
-tidens dansös, slutets och början härskarinna.
För att återbörda vår andliga syster till hennes rätta sfär.
-Är hon kvar? -Ja.
Till dig, jordens ande. Till dig, luftens element.
Till dig, vattnets kraft. Till dig, eldens makt.
Och trollkarlsdagg som gåva.
-Är hon kvar här? -Ja.
Spöklika ande, gast och demon, nu sänder vi dig härifrån.
Stormhatt och helig rit fördriver dig från hit till dit.
Blåsört, blåsört. Blåsört...
Ja. Nu. Ja.
Och...blåsört!
-Ruth. -Ruth?
Älskling, jag är så glad att se dig igen.
Hur kunde jag vara så klantig? Nåt måste ha gått gräsligt fel.
-Inte för första gången. -Din slampa!
-Älskling. -Spara krafterna. Jag är redan död.
Och det är du med. Du ställde träskorna i tisdags.
Var inte så okänslig. - Älskling, har du ont?
Charles, vad hände med mig?
-Det var en bilolycka. -Som jag hade ett finger med i.
-Förlåt, Ruth. -Ett förlåt räcker tyvärr inte.
Nåväl, men för att vara helt ärlig vill jag också be om ursäkt för-
-att jag hade en affär med Charles mitt framför ögonen på dig.
-Vi är fortfarande gifta, så... -Sluta, Elvira. Ruth har lidit nog.
-Vad säger de, mr Condomine? -Inte nu. Det börjar bli spänt.
Jag skulle ha pressat malum citrea i det avgörande ögonblicket.
Det är citronsaft. Citronsaft.
Han lyckades skriva manuset på fem dar bara för att jag skrev det.
-Ja... -Är det sant?
Inte helt.
Charles ville inte säga att vi var klara-
-för han ville tillbringa mer tid på tu man hand med mig.
-Charles. -Låt oss inte gräla, älskling.
-Vilken "älskling" menar du? -Efter allt som jag stod ut med.
-Hur kunde du göra så mot mig? -Det är inte så enkelt, älsklingar.
Du har aldrig älskat Elvira eller mig. Du älskar bara dig själv!
Äntligen nåt vi är överens om.
Om du skrev manuset, skrev han nån av böckerna?
-Nej, inte ett ord. -Snodde han hela äran?
-Stannar du inte för akt 2? -Det är nog bäst att jag går.
Inget raseri är som en ratad kvinnas.
Och här är de två. Lycka till med citronerna.
Vart tog han vägen?
-Han kan fly... -Men han kan inte gömma sig.
Spöklika ande, gast och demon, nu sänder vi dig härifrån.
Blåsört, stormhatt och helig rit-
-fördriver dig från hit till dit!
Donald?
HOLLYWOOD - 6 MÅNADER SENARE
Jag börjar med halvbild här. Sen går jag lite närmare, okej?
Okej, visa lite passion. Kör kamera!
-Tystnad! -Ljudet går.
-Scen 84, tagning 1. -Och varsågoda.
Bara av att vara nära dig, Frank, känns det som att jag är helt naken.
Hur lyckas du alltid genomskåda mig?
Det är mitt jobb, stumpan. Jag bara gör det.
Bryt!
Omtagning!
Jag känner inte den sista repliken. Mirakelpojken, vad mer har du?
Kanske: "Jag ser allt som det är. Resten av världen behöver glasögon."
Jag älskar det. - Okej, omtagning. Smink. Jag vill gå närmare.
Du är ett geni, Charles. Publiken lär sluka hela spiritistvinkeln.
Det är bara synd att Ruth inte får njuta av det.
Mr Condomine. Hedda Hopper, Los Angeles Times.
-God dag. -Hur är det att vara i allas mun?
Hemskt snällt, men ingen är intresserad av manusförfattaren.
Mina 35 miljoner läsare kommer att älska historien om en serieplagiator.
Plagiator?
Ni frossar i skvaller och skandaler, men det är en ogrundad anklagelse.
Inget är ogrundat med stämningen som señor Morales delger er.
Vill ni kommentera det faktum att era 15 Frank Flowers-deckare-
-ord för ord bygger på deckarna om kommissarie Francisco Flores-
-som är bästsäljare i hela Mexiko? Säg "omelett", mr Condomine.
Du!
Se inte så chockad ut. Vi vet båda att inga originalhistorier finns.
-Hur kunde du? -Tyst! Jag försöker spela in en film!
-Din intriganta lilla häxa. -Så mycket för den brittiska charmen.
Jag ska älska dig alltid
-Sluta! -Med en äkta kärlek alltid
Sluta!
Din första roman? Ska Greta Garbo säga mina ord?
Vi vet båda att inga originalhistorier finns.
-Kvinnor får inte äran de ska ha. -Du älskar bara dig själv!
Vad fan gör du? Du kunde ha dödat mig.
Jag gjorde precis det.
Ingen kommer att glömma dig, Charles.
Alla kommer att minnas vilken bedragare du var - alltid.
-Farväl, mr Peasbody! -Ni kan inte bara lämna mig här!
Läs allt om det! Mördad engelsk deckarförfattare var serieplagiator!
PLAGIATFÖRFATTARENS FALL
Stackars Charles. Så hemskt.
Det är som intrigen i en av hans romaner.
Eller kanske i nån annans.
Är det någon där? En knackning för ja, två knackningar för nej.
Ja, jag är här. Vad hände med att låta folk vila i frid?
Mr Condomine, jag ville bara be om ursäkt-
-för den roll jag kan ha spelat i er förtidiga död.
-Ni satt inte bakom ratten. -Nej, men jag kan ha tankat bilen.
-Nåja, sånt är livet. -Jag ville också tacka er.
-Utan er hade jag ännu letat. -En av oss fick ett lyckligt slut.
Törs jag drista mig till att fråga hur det är på andra sidan?
-Charles? -Komplicerat.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare:Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB