Weinstein Company ir Universal Pictures - PRISTATO -
Kventino Tarantino Filmą
NEGARBINGI ŠUNSNUKIAI
Vaidina: Bredas Pitas
Kristofas Volcas
Maiklas Fasbenderis
Elajus Rofas
Diana Kriuger
Denielis Bruhlas
Tilas Šveigeris
Melani Lorent ir kiti.
Pirmas Skyrius
Vieną kartą...
Nacių okupuotoje Prancūzijoje.
Tėti!
Eikite vidun ir uždarykite duris.
Džiuli, atnešk man vandens.
O tada eik pas savo seseris į namus.
Atnešiau, tėti.
Ačiū, brangute,
o dabar eik pas seseris.
Tik nebėk.
Ar tai Perje Lapadit valdos?
Aš Perjė Lapadit.
Malonu susipažinti, pone Lapadit.
Aš SS pulkininkas Hansas Landa.
Kuo galiu jums padėti?
Maniau, pakviesite į svečius,
kur galėsime pasikalbėti.
Žinoma. Tik po jūsų.
Pulkininke Landa, tai mano šeima.
SS pulkininkas Hansas Landa
jūsų paslaugoms, panele.
Apie jūsų šeimą miestelyje sklindantys gandai, pasirodo, yra tiesa.
Jūsų dukros gražesnės viena už kitą.
Ačiū.
Prašau,
Prisėskite.
Siuzana, būk maloni ir atnešk pulkininkui vyno.
Ne, ne.
Labai ačiū, pone Lapadit, bet vyno nenoriu.
Tai juk pieno ūkis, todėl manau, kad jūs turite pieno, tiesa?
Taip.
Tuomet aš norėčiau pieno.
Puiku.
Džiuli, uždaryk langą, gerai?
Ačiū.
Pone, tiek jūsų šeimai, tiek jūsų karvėms
aš sakau: "Bravo".
Dėkoju.
Prašau, prisėskit.
Gerai.
Pone Lapadit,
tolesnis pokalbis turės vykti tik tarp mūsų.
Kaip pastebėjote, aš savo palydą palikau už durų.
Jei tai jų neįžeis, paprašykite savo mielų mergaičių išeiti į lauką.
Jūs teisus.
Šarlote, išvesk mergaites į lauką, gerai?
Aš ir pulkininkas norime pasikalbėti.
Pone Lapadit,
apgailestauju, bet mano prancūzų kalbos žinios jau išseko.
Ir man bus nejauku tęsti šį pokalbį.
Beje, man žinoma, jog jūs neblogai mokate anglų kalbą, tiesa?
Taip.
Koks sutapimas - aš irgi. Kadangi čia aš esu svečias,
prašau jūsų leidimo
pereiti prie anglų kalbos.
Gerai.
Aš labai gerai pažįstu jus ir jūsų šeimą,
bet nežinau ar jūs pažįstate mane.
Ar jūs žinote, kas aš toks?
Taip.
Kaip malonu.
Ar žinote, koks mano darbas Prancūzijoje?
Taip.
Papasakokite, ką jūs girdėjote.
Girdėjau, kad
fiureris įsakė jums išnaikinti Prancūzijoje likusius žydus,
kurie slepiasi ar pasikeitė vardus.
Net pats Fiureris nepasakytų geriau.
Bet jūsų vizito,
malonaus, žinoma, tikslas man išlieka paslaptimi.
Prieš devynis mėnesius vokiečiai apieškojo mano namą,
bet nerado jokių žydų.
Aš tai žinau.
Skaičiau šio rajono paieškos ataskaitas.
Bet kaip ir kiekvieną kartą, atėjus naujai valdžiai,
visada reikia viską dar kartą patikrinti,
nors didžioji to dalis tėra tik laiko švaistymas, bet tai vistiek reikia padaryti.
Aš turiu keletą klausimų, pone Lapadit.
Jei padėsite atsakyti man į klausimus,
tuomet mūsų departamentas galės užbaigti jūsų šeimos bylą.
Taigi,
prieš okupaciją, šiame rajone gyveno keturios žydų šeimos,
kaip ir jūs, turėjusios pieno ūkį:
Dolerakai, Rolinsai, Loveitai
ir Dreifusai.
Ar aš teisus?
Kiek man žinoma,
visos šios šeimos turėjo pieno ūkius.
Pulkininke, ar jūs ne prieš, jei užsirūkysiu pypkę?
Žinoma ne, pone Lapadit,
tai juk jūsų namai, nesidrovėkite.
Pagal šiuos dokumentus,
visos žydų šeimos buvo surastos,
išskyrus Dreifusus.
Apytiksliai prieš metus jie tiesiog dingo.
Kas verčia mane manyti, jog arba jie pabėgo į užsienį,
arba kažkas juos sėkmingai slepia.
Pone Lapadit, ką jūs girdėjote apie Dreifusus?
Tik gandus.
Aš dievinu gandus!
Faktai dažnai būna klaidinantys,
o štai gandai, tikri ar melagingi, atskleidžia daug informacijos.
Taigi, pone Lapadit,
kokius gandus girdėjote apie Dreifusus?
Pasikartosiu, kad tai tik gandai,
bet aš girdėjau, kad Dreifusai pabėgo į Ispaniją.
Taigi, gandai teigia, kad jie pabėgo?
Taip.
Niekada nesutikę Dreifusų, ar nurodysite man
tikslų jų šeimos narių skaičių ir vardus?
Jų buvo penki.
Tėvas, Džeikobas.
Žmona, Miriam.
Ir jos brolis, Bobas.
Kiek metų Bobui?
Trisdešimt, gal 31.
Tęskite.
Ir vaikai,
Amos
ir Šošana.
Kiek metų vaikams?
Amos - devyni ar 10.
O Šošanai?
Šošanai buvo
18 ar 19. Tiksliai nepamenu.
Manau, kad to užteks.
Beje, kol dar neišėjau, ar galėčiau gauti dar vieną stilinę jūsų skaniojo pieno?
Žinoma.
Pone Lapadit,
ar žinote, kokia pravarde mane vadina prancūzai?
Man tokie dalykai neįdomūs.
Bet jūs juk tai žinote?
Taip.
Taigi, kaip jie mane vadina?
Jus vadina "Žydų medžiotoju".
Tiesiai į dešimtuką.
Aš suprantu, kad jūs bijojote tai pasakyti tiesiai man į akis.
Štai Heidrychą erzina jo pravardė,
kurią jam prikabino Prahos žmonės.
Visai nesuprantu, kodėl jam nepatiko "Budelio" pravardė.
Juk akivaizdu, kad jis ją užsitarnavo.
Kitaip negu jam, man patinka mano neoficialus titulas,
nes aš jį užsitarnavau.
Man sekasi medžioti žydus dėl to,
kad priešingai nei dauguma vokiečių kareivių,
aš moku mąstyti kaip žydas,
kai tuo tarpu kiti mąsto tik kaip vokiečiai.
Tiksliau, vokiečių kareiviai.
Jei reiktų apibrėžti savybes, kurios būdingos tiek vokiečiams tiek gyvūnui,
tai būtų sakalo gudrumas ir plėšrumas.
Bet jei reiktų nusakyti savybes, kurios būdingos tiek žydams tiek gyvūnui,
tai būtų žiurkės savybės.
Tiek fiureris, tiek Gėbelsas pamini tai beveik visos savo kalbose.
Bet skirtingai nuo jų,
aš nelaikau tokio sulyginimo įžeidžiančiu.
Įsivaizduokite pasaulį, kuriame gyvena žiurkė.
Tai žiaurus pasaulis.
Jei dabar pat pas jus įbėgtų žiurkė,
jūs ją norėtumėte išvaryti, ar ne?
Tikriausiai, kad taip.
Ką padarė ta vargšė žiurkė,
kad užsitraukė jūsų rūstybę?
Žiurkės skleidžia ligas ir kandžioja žmones.
Kažkada žiurkės buvo pagrindinė juodojo maro priežastis.
Aš drįstu teigti, kad voverės gali pernešti
tokias pačias ligas kaip ir žiurkės.
- Jūs sutinkate? - Taip.
Spėju, kad tokio priešiškumo voverėms
nejaučiate?
Ne.
Jie abu yra graužikai, ar ne?
Ir nepaisant jų uodegų, jie net atrodo panašiai.
Įdomi mintis, pulkininke.
Tačiau ši įdomi mintis niekaip
neįtakoja jūsų jausmų.
Jei dabar čia atbėgtų žiurkė,
ar duotumėte jai lėkštutę jūsų skaniojo pieno?
Tikriausiai ne.
Aš taip ir maniau.
Jūs jų nekenčiate.
Nors ir nežinote kodėl.
Jos jums sukelia tik pasibjaurėjimą.
Įsivaizduokite, kad vokiečių kareivis turi
apieškoti namą, kuriame galimai slepiasi žydai.
Kur ieško erelis?
Jis ieško daržinėje, ieško palėpėje, ieško rūsyje -
jis ieško visur, kur slėptųsi pats.
Bet yra daugybė vietų, kur ereliui niekada neateitų į galvą slėptis.
Būtent todėl fiureris iškvietė mane iš Austrijos Alpių
ir nusiuntė į šį pieno rojų. Aš visada viską sužinosiu.
Nes aš žinau, kokiems baisiems žygdarbiams gali pasiryžti žmogus,
netekęs orumo.
Ar galiu užsirūkyti pypkę?
Žinoma, pulkininke, jauskitės kaip namuose.
Mano darbas įpareigoja mane
pakviesti savo vyrus į jūsų namą
ir jį kruopščiai apieškoti,
ir tik tada galėsiu oficialiai išbraukti jūsų šeimą iš savo sąrašo.
Ir jei mes rasime ką nors neteisėto, ką mes tikrai rasime.
Bet to galima išvengti, jei jūs man pasakysite tai,
dėl ko paieškos neprireiks.
Beje, turėkite omenyje, kad už informaciją,
kuri palengvins man darbą, bausmė nebus skirta.
Netgi atvirkščiai - jūsų lauks atlygis.
O atlygis yra tas,
kad Vokietijos armija Prancūzijos okupacijos laikotarpiu
daugiau nebesikiš į jūsų šeimos reikalus.
Jūs slepiate valstybės priešus, ar ne taip?
Taip.
Jūs juos slepiate po grindimis, tiesa?
Taip.
Parodykite jų slėptuves.
Viso pokalbio metu negirdėjau jokio šnaresio,
todėl manau, kad jos nesupranta anglų kalbos, ar ne tiesa?
Taip.
Dabar vėl pereisiu prie prancūzų kalbos ir noriu, kad jūs padėtumėte man vaidinti.
Ar supratote?
Taip.
Pone Lapadit,
dėkoju už pieną
ir jūsų svetingumą.
Manau, jog mano darbas čia baigtas.
A, mielosios damos.
Ačiū už jūsų sugaištą laiką.
Mes daugiau nebetrukdysime jūsų šeimai.
Taigi, pone,
panele,
Aš atsisveikinu su jumis ir sakau -
likite sveiki.
Mergaitė.
Iki pasimatymo, Šošana!
Antras skyrius
NEGARBINGI ŠUNSNUKIAI
Lygiuot!
Aš esu leitenantas Aldo Reinas.
Aš formuoju specialią komandą ir man reikia aštuonių karių.
Aštuonių žydų-amerikiečių karių.
Tikriausiai vis girdėjote apie greitai įvyksiančią armadą.
Mes išvyksime truputėlį anksčiau.
Mes pateksime į Prancūziją kaip civiliai.
Kai tik būsime priešo teritorijoje,
eisime į miškus kaip partizanai
ir tada mes darysime vieną vienintelį dalyką.
Žudysime nacius.
Nežinau kaip jūs,
bet aš nusileidau nuo prakeiktų Apalačų kalnų,
perskridau 8 tūkstančius kilometrų per vandenį, prasibroviau pro priešus pusę Sicilijos
ir iššokau iš lėktuvo ne tam, kad mokyti nacistus moralės.
Naciai - ne žmonės.
Jie yra žydų nekenčiančios marionetės, žudikai ir maniakai,
ir jie turi būti išnaikinti.
Štai kodėl kiekvienas kalės vaikas, kurį rasime vilkintį nacių uniformą,
mirs.
Aš tiesioginis atskalūno Džimo Bridžerio palikuonis.
Tai reiškia, jog aš turiu truputėlį indėniško kraujo.
Mes kovosime kaip apalačiai.
Mes nesigailėsime vokiečių.
Mes jiems būsime žinomi dėl mūsų žiaurumo.
Mūsų žiaurumo pėdsakus jie aptiks
sudarkytuose, išmėsinėtuose
ir kraujo klane gulinčiuose savo tautiečiuose, kuriuos mes paliksime už savęs.
Vokiečiai pabals iš baimės,
galvodami apie savo brolių skausmą,
kurį sukėlė mūsų rankos, batai ir peilių ašmenys.
Vokiečiai matys mus savo košmaruose.
Vokiečiai kalbės apie mus.
Vokiečiai mūsų bijos.
Ir kai naktį vokiečiai užmerks akis,
juos kankins sąžinė dėl to, ką jie padarė,
ir kartu juos kankins prisiminimai apie mus.
Ar geras planas?
Taip, sere!
Tai ir norėjau išgirsti.
Bet perspėju visus norinčius įstoti.
Jei įstosite į mano komandą, ant jūs pečių užguls skola.
Ir tą skolą turėsite grąžinti asmeniškai man.
Kiekvienas mano komandos vyras turės parnešti man po 100 nacių skalpų.
Ir aš noriu juos gauti.
Jūs visi atnešite man po 100 nacių skalpų, nuplėštų nuo 100 nacių lavonų galvų.
Jeigu nenumirsite anksčiau!
Ne, ne, ne, ne, ne!
Kiek dar turėsiu kęsti tas žydiškas kiaules?
Jie naikina mano vyrus kaip muses.
Ar girdėjote gandus, kuriais mūsų kareiviai nuolat kliedi?
Apie tą,
kuris sumuša mano vyrus su lazda!
Tas, kurį visi vadina "Žydu Lokiu" pasirodo esąs
golemas!
Mano fiureri, tai tėra tik kareivių plepalai.
Niekas iš tikrųjų netiki, kad Žydas Lokys yra golemas.
Kodėl?
Jie išvengia paėmimo į nelaisvę kaip šmėklos.
Jie pasirodo lyg iš giedro dangaus ir dingsta taip pat.
Jūs norite įrodyti, kad jie yra iš kūno ir kraujo?
Tuomet atveskite juos čia!
Aš pakambinsiu juos nuogus ant Eifelio bokšto už kulnų!
Ir vėliau įmesiu jų lavonus į kanalizaciją,
ant Paryžiaus žiurkių puotos stalo!
- Klystai! - Klausau, mano fiureri.
Perduokite įsakymą visiems vokiečių kareiviams, esantiems Prancūzijoje.
Žydų išgama, žinomas kaip Žydas Lokys, nuo dabar niekada nebus vadinamas Žydu Lokiu.
Klausau, mano fiureri!
Ar vis dar norite pamatyti eilinį Bucą?
Kas tas eilinis Bucas?
Kareivis, kurį jūs norėjote pamatyti asmeniškai.
Jo būrį iš pasalų užpuolė leitenanto Reino žydai.
Išgyveno tik jis.
Žinoma, noriu jį pamatyti. Ačiū, kad priminėte.
Pakvieskite jį čia.
Seržantas Rachtmanas, Liudvikas ir aš buvome vieninteliai, kurie išgyveno pasalą.
Vienas iš jų saugojo mus, o kitas nuplėšė skalpą.
Hiršbergai,
atvesk nacistpalaikį.
Tu. Eik.
Seržantas Verneris Rachtmanas.
Leitenantas Aldo Reinas. Malonu susipažinti.
Verneri, ar žinai, ką reiškia "sėstis"?
- Taip. - Tuomet prisėsk.
Kaip sekasi su anglų kalba, Verneri?
Jei reikės, mes čia turime porą bičiulių, kurie galės išversti.
Pavyzdžiui - Vikis,
Austrijos žydas, išvyko iš Miuncheno, kol dar buvo įmanoma.
Tapo amerikiečiu, įstojo į kariuomenę, ir sugrįžo keršyti jums.
Kitą tu tikriausiai pažinsi.
Seržantas Hugo Stiglicas.
Girdėjai apie jį?
Kiekvienas Vokietijos armijos kareivis girdėjo apie Hugo Stiglicą.
Hugo Stiglicas.
Priežastis, dėl kurios Hugo Stiglicas
tapo plačiai žinomas tarp vokiečių kareivių paprasta.
Šis vokietis seržantas nudobė 13 gestapo karininkų.
Vietoje to, kad jį sušaudytų,
karo tribunolas nusprendė jį išsiųsti atgal į Berlyną
kaip pavyzdį kitiems.
Bet nieko neišėjo- kai tik Šunsnukiai apie jį išgirdo,
jis į Berlyną jau nebepateko.
Seržantas Hugo Stiglicas?
Leitenantas Aldo Reinas. Mes esame Šunsnukiai.
Ar esate apie mus girdėjęs?
Norėjome pasakyti, kad esame jūsų gerbėjai.
Kai reikia žudyti nacius,
jūs parodote savo talentą.
Aš užuodžiu tokius talentus.
Bet jūsų nacių žudiko lygis vis dar mėgėjiškas.
Mes atėjome čia sužinoti, ar jūs norite tapti profesionalu.
Tu juk žinai, kas mes esame, tiesa?
Jūs Aldo Apačis.
Verneri, jei tu apie mus girdėjai,
tai tikriausiai žinai, kad mes įkaitų neimame.
Mes žudome nacius ir tai mums sekasi geriausiai.
O, taip.
Tau yra tik dvi išeitis.
Arba tave paleidžiame, arba tave nužudome.
Išsisuksi iš šios situacijos gyvas ar ne,
priklauso tik nuo tavęs.
Dešinėje kelio pusėje yra sodas.
Ir mes abu žinome, kad kažkur jame yra dar vienas nacistpalaikis.
Jeigu ten yra bent vienas taiklus šaulys,
tas sodas - rojus snaiperiui.
Jei nori ir toliau gert alų su raugintų kopūstų užkanda,
turėsi parodyti žemėlapyje jų buvimo vietą.
O taip pat pasakyti kiek jų ir
kokius ginklus jie turi.
Tikitės, kad aš jums atskleisiu informaciją, dėl kurios galėtų žūti vokiečių kareiviai?
Štai čia tu ir klysti, Verneri, nes būtent to aš ir tikiuosi.
Man reikia žinoti, kur slepiasi vokiečiai.
Ir tu privalai man tai pasakyti. Ir pasakyti turėsi dabar pat.
Pakelk savo pirštą
ir parodyk žemėlapyje - kur vokiečių apkasai,
kiek jų yra ir kokius žaisliukus jie nešasi.
Aš pagarbiai atsisakau, sere.
Ar girdėjai?
Taip.
Tai seržantas Donis Donovičius.
Galbūt jis jums labiau žinomas pravarde.
Žydas Lokys.
Jeigu girdėjai apie Aldo Apačį, tikriausiai girdėjai ir apie Žydą Lokį.
Aš girdėjau apie Žydą Lokį.
Ką tu girdėjai?
Muša vokiečių kareivius su vėzdu.
Jis ištaško jų smegeninę su beisbolo lazda - štai ką jis daro.
Verneri, aš tavęs paklausiu paskutinį kartą,
ir jei tu vistiek pagarbiai atsisakysi,
aš pakviesiu Žydą Lokį.
Jis pasiims savo didelę lazdą
ir sumuš tave iki mirties.
Atlenk savo lipnų nacistinį pirštą
ir parodyk žemėlapyje tai, ko aš prašau.
Eik velniop.
Ir jūs žydpalaikiai.
Verneri, tiesą sakant, mes visi tikėjomės išgirsti tokį atsakymą.
Tai, kaip Donis sumuša nacį iki mirties,
mums yra kaip puikus spektaklis. Doni!
Ką?
Čia yra vokietis, kuris nori mirti už savo tėvynę.
Padaryk jam paslaugą.
Ar jį gavai už žydų žudymą?
Už drąsą.
Taip!
- O, ne! - O, ne!
Doni!
Šaunuolis, Doni!
Jūsų vietoje aš seniai būčiau pridirbęs į kelnes.
Tedis Viliamas išmuša kamuoliuką už stadiono ribų!
Visą Fenvei stadioną pakėlė ant kojų! Tedis - čempionas!
Taip smogė, kad kamuoliukas nulėkė net į Lendsdauno gatvę.
Tu!
Po velniais, Hiršbergai!
Doni, atvesk kitą. Tik gyvą!
Kelkis! Judinkis. Tu sekantis!
Du smūgiai ir tu būsi negyvas.
Šneki angliškai?
Viki.
Paklausk ar jis nori gyventi.
Nori gyventi?
Taip, sere.
Tegul parodo žemėlapyje vokiečių pozicijas.
Parodyk žemėlapyje vokiečių pozicijas.
Paklausk kiek jų ten yra.
Kiek jų ten?
Apie 12.
Apie tuziną.
Kokia ginkluotė?
Štai čia yra kulkosvaidis.
Kaip išgyvenai jų tardymą?
Jie mane paleido.
Kai pasakosi apie tai, kas čia nutiko,
nesakyk jiems, kad tu pasakei tai, ką pasakei mums. Nes jie tave nudės.
Jie norės žinoti, kuo tu toks ypatingas, kad mes tave paleidome.
Pasakyk jiems, kad mes tave paleidome tam, kad galėtum jiems pranešti apie tai,
kas nutiks kiekvienam naciui, kurį tik sutiksime.
Niekam to nesakyk. Nė vieno žodžio!
Tavo grupė buvo užpulta ir tu sugebėjai pasprukti!
Ir daugiau nieko!
Klausau, mano fiureri.
Ar tave pažymėjo kaip ir kitus kareivius?
Taip, mano fiureri.
Jei nenudvėsi kare, ką tu darysi, kai grįši namo?
Kuo užsiimsi, jei liksi gyvas?
Apkabinsiu savo mamą kaip niekada gyvenime.
Jis apkabins savo mamą.
Argi ne miela?
Paklausk, ar jis dar dėvės savo uniformą.
Ar dar dėvėsi uniformą?
Ne tik nedėvėsiu, bet ir sudeginsiu.
Jis ją sudegins.
Mes taip ir manėme, o tai mums nepatinka.
Mes norime, kad visi nacistai dėvėtų uniformas, kai mes juos sugauname
štai taip.
Jei tu nusivilksi savo uniformą, niekas nežinos, kad tu esi nacis.
O tai mums ne prie širdies.
Todėl aš tau padovanosiu tai, ko tu negalėsi atsikratyti.
Leitenante, kuo toliau, tuo gražiau jums tai išeina.
Kol kas dar nelabai meniškai, bet...
Reikalinga praktika.
Trečias skyrius
VOKIEČIŲ VAKARAS PARYŽIUJE.
Liepa
Šošana Dreifus 4 metai po jos šeimos žudynių
Kas bus rytoj?
Makso Linderio filmų vakaras.
Man jis patinka labiau už Čapliną.
Nors Linderis ir nesukūrė tokio gero filmo kaip "Vaikis".
Gaudynių scena "Vaikyje" nuostabi.
Man patinka jūsų kino teatras.
Ačiū.
Ar jis jūsų?
- Ar jis priklauso man? - Taip.
Taip.
Kaip nutiko, kad tokia jauna mergina turi kino teatrą?
Jį man paliko teta.
Dėkoju, kad rengsite vokiečių filmų vakarą savo kino teatre.
Aš neturiu kitos išeities,
bet nėra už ką.
Aš dievinu Rifenstal filmus apie kalnus,
ypač Piz Palu.
Malonu sutikti prancūzę, kuri yra Rifenstal gerbėja.
Šis žodis nelabai tiktų apibūdinti
mano jausmus panelei Rifenstal.
Ar jums patinka režisierius Pabstas?
Juk dėl to jo vardas ir yra afišoje.
O juk jūsų to daryti niekas nevertė.
Aš prancūzė. Šioje šalyje mes gerbiame režisierius.
Net ir vokiečius?
Taip, net ir juos.
Ačiū už pagalbą, kareivi. Likite sveiki.
Jūs dar nebaigėte.
Pabaigsiu ryte.
Koks jūsų vardas?
Jums reikia mano dokumentų?
Emanuelė Mimjo.
Gražus vardas.
Ačiū.
Ar jau galiu atgauti dokumentus?
Panele, leiskite man prisistatyti,
Frydrichas Zoleris.
Na,
buvo malonu pasišnekėti su kiną mėgstančiu žmogumi.
Saldžių sapnų, panele.
Iki pasimatymo.
Laba diena, panele.
Ar galiu prisėsti?
Paklausykite, Frydrichai,...
Jūs atsimenate mano vardą?
Taip.
Jūs atrodote ganėtinai malonus vyrukas...
Ačiū.
Nėra už ką.
Tačiau norėčiau, kad daugiau man nebeįkyrėtumėte.
Atsiprašau, panele.
Aš nenorėjau pasirodyti įkyrus.
Aš tik norėjau būti draugišku.
Man nereikia jūsų draugystės.
Kodėl?
Nebūkite juokingas. Jūs žinote kodėl.
Viduje aš juk žmogus.
Tik ne man.
Jei jums taip knieti susirasti sau prancūzę,
siūlau apsilankyti Vichy.
Kas jūs?
Maniau, kad aš jums ne žmogus.
Jūs neeilinis kareivis.
Ar jūs kažkieno sūnus?
Dauguma vokiečių kareivių yra kažkieno sūnūs.
Jums pasisekė suvilioti tokį drąsų karo didvyrį.
Ne, ne. Ji ne mano mergina.
Ar galite užrašyti: "Su meilei - Babetei"?
Taigi jūs - karo didvyris.
Kuo jūs nusipelnėte?
Aš sėdėjau bokšte, kurį apsupo priešai.
300 priešų prieš mane, sėdintį paukščių lizde su
tūkstančiu kulkų.
Kas yra paukščių lizdas?
Taip snaiperis pavadintų bokštą
arba aukštą pastatą, suteikiantį visapusę apžvalgą.
Labai patogi vieta šauliui.
Kiek žmonių nužudėte?
Šešiasdešimt aštuonis.
Per pirmą dieną.
Šimtą penkiasdešimt...
per antrą.
Trisdešimt du per trečią dieną.
Ketvirtą dieną priešai pasitraukė iš miesto.
Žinoma, tokia mano istorija Vokietijoje sulaukė didelio dėmesio.
Štai kodėl mane visi pažįsta.
Jie vadina mane vokiečiu seržantu Jorku.
Galbūt apie jūsų žygdarbį sukurs filmą.
Apie tai ir pamanė Jozefas Gėbelsas.
Jis sukūrė filmą ir jį pavadino "Nacijos pasididžiavimas".
Jie norėjo, kad aš suvaidinčiau patį save,
ir aš sutikau.
Jozefas mano, kad jo kūrinys bus pripažintas šedevru.
O aš tapsiu Vokietijos Van Džonsonu.
"Nacijos pasididžiavimas" yra apie jus?
"Nacijos pasididžiavimas" garsina jus?
Suprantu.
Skamba komiškai?
Sėkmės jums su jūsų filmu, eilini. Tikiuosi, kad jums su Jozefu pasiseks.
Viso gero!
- Gal reikia padėti? - Ne, ačiū.
Jei manęs prireiks, būsiu sandėlyje.
Gerai, mano meile.
Panelė Mimjo?
Taip.
Ar tai jūsų kino teatras?
Taip.
Lipkite žemyn!
Prašau.
Aš nesuprantu. Ką aš padariau?
Ji nori žinoti, ką ji padarė.
Tuojau pat sėskite į mašiną.
Amerikai sekasi sporte tik dėl to, kad į ją buvo atvežti vergai.
Juodaodžiai pelnė jiems visus aukso medalius.
Daktaras Jozefas Gėbelsas: Antras žmogus pagal svarbumą Hitlerio Trečiajame Reiche.
Gerai, kad atėjote.
Nebuvau įsitikinęs, ar priimsite mano pakvietimą.
Pakvietimą?
Ar tai ta mergina, Frydrichai?
Taip, daktare Gėbelsai.
Emanuele, norėčiau jus su kai kuo supažindinti.
Emanuele Mimjo, norėčiau supažindinti jus su propagandos ministru,
visos Vokietijos kino industrijos lyderiu,
ir man tapus aktorium - mano bosu, daktaru Jozefu Gėbelsu.
Jis labai jus gyrė, panele Mimjo.
O ji - pono Gėbelso vertėja
panelė Frančeska Mondino.
Laba diena.
O su majoru jau buvote susitikusi.
Atleiskite, kad neprisistačiau. Gestapo majoras Dyteris Helstormas.
Jūsų paslaugoms, panele.
Leiskite man...
Prašau prisėsti.
Leiskite jums įpilti šampano, panele.
Tiesą pasakius, panele, aš esu truputėlį pasipiktinęs.
Aš atvykau į Prancūziją
papietauti su manąja įžymybe.
Bet pasirodo,
jis tapo Paryžiaus simboliu.
Ir jis turi atrasti man laiko.
Žmonės laukia valandų valandas, kad galėtų pamatyti mane.
Aš laukiu tik fiurerio
ir eilinio Zolerio.
Ir pagaliau aš susitikau su jaunuoju eiliniu.
O jis kalba tik apie jus ir jūsų kino teatrą.
- Panele Mimjo, eikime prie reikalo. - Daktare Gėbelsai...
Aš jai dar nepasakiau.
Jei ji ne kokia neišmanėlė, tai tikriausiai ji jau susigaudė.
Ji juk kino teatro savininkė.
Frančeska, pasakyk jai.
Trumpai tariant, Emanuele, eilinis Zoleris
jau penktą valandą įkalbinėja poną Gėbelsą
atsisakyti savo buvusių planų ir perkelti jo filmo premjerą
į jūsų kino teatrą.
Ką?
Aš pats norėjau jai tai pasakyti.
Velnias! Atsiprašau, eilini, žinoma, kad norėjote.
Kokios problemos?
Eilinis pats norėjo pranešti penelei šią naujieną.
Nesąmonė!
Kol aš neužduosiu savo klausimų, jam nėra ko pranešti.
Turėkite omenyje, kad aš dar nesutikau perkelti savo premjeros.
Gerai pastebėta.
Ar pas jus yra ložės?
Taip.
Kiek?
Dvi.
Geriau, jei būtų daugiau.
Kiek jūsų salėje yra sėdimų vietų?
Trys šimtai penkiasdešimt.
Tai keturiais šimtais mažiau nei Rice.
Bet daktare Gėbelsai,
tai ne toks jau ir baisus dalykas.
Jūs pats sakėte, kad nenorite įsileisti visų prancūzų,
kurie be reikalo užimtų vietas.
Kuo mažiau vietų, tuo jūsų renginys bus labiau išskirtinis.
Jums nereikės vargintis ieškant žmonių, jie kovos dėl laisvų vietų.
Beje, velniai nematė tų prancūzų.
Tai vokiečių filmų vakaras, vokiečių renginys, vokiečių šventė.
Šis vakaras bus skirtas jums, man,
vokiečių armijos karininkams,
jų šeimoms bei draugams.
Į salę reiktų leisti tik tuos,
kuriuos sužavės filme parodyti mano žygdarbiai.
Kaip matau, tavo oratoriškumo sugebėjimai pagerėjo.
Pasirodo aš išauklėjau monstrą.
Monstrą su reta įkalbinėjimo dovana.
Kai baigsis karas, tavęs laukia politika.
Gerai, eilini,
nors aš ir taip vargu ar galėčiau pasakyti ne, bet
prieš man apsisprendžiant, aš norėčiau pažiūrėti filmą panelės kino teatre.
Taigi panele, šį vakarą jūs uždarysite savo kino teatrą privačiam seansui.
Kokius vokiškus filmus turite?
A, Landa, štai kur jūs.
Emanuele, tai SS pulkininkas Hansas Landa.
Premjeros metu jis bus atsakingas už saugumą.
Aš sužavėtas, panele.
Iki pasimatymo, Šošana!
O dabar aš turiu nuvežti reicho ministrą į kitą susitikimą.
Vergė vairuotoja.
Prancūzė vergė vairuotoja.
Kadangi aš esu atsakingas už saugumą vokiečių šventės metu,
man teks pasikalbėti ir su panele Mimjo.
Ar tai būtina?
Eilinio abejojimas pulkininko sprendimais kelia įtarimų. Taip neturėtų būti.
Ar aš tiesiog labai jautrus?
Aš nedrįsčiau su jumis ginčytis, pulkininke.
Jūsų kompetencija neginčijama.
O jūsų reputacija kalba pati už save.
Ar man ir penelei Mimjo yra dėl ko jaudintis?
Hansai, vaikinukas neturi galvoje nieko bloga.
Jis tiesiog įsimylėjęs.
Jis teisus. Jūsų reputacija nepriekaištinga.
Nėra dėl ko jaudintis. Kaip apsaugos vadovas, man tiesiog būtina pasikalbėti
su galimos vietos, kur vyks premjera, savininke.
Ar kada ragavote čia gaminamo strudelio?
Ne.
Jis tikrai skanus.
Kaip jūs susipažinote su eiliniu Zoleriu?
Ko nors užsisakysite?
Taip, du strudelius. Vieną man ir vieną panelei.
Man juodos kavos, o panelei
stiklinę pieno.
Taigi, ką jūs norėjote papasakoti?
Prieš dvi dienas aš nieko nežinojau nei apie eilinį Zolerį,
nei apie jo žygdarbius.
Asmeniškai man,
jis buvo tik dar vienas klientas. Mes keletą kartų kalbėjome, bet...
Panele, leiskite man įsiterpti.
Tai tik formalumas.
Nėra dėl ko jaudintis.
Atsiprašau - pamiršau užsakyti kremą.
Tuojau atnešiu.
Palaukite kremo.
Taigi, Emanuele. Ar galiu jus vadinti Emanuele?
Taip.
Emanuele,
paaiškinkite man,
kaip jūs, būdama tokia jauna, tapote kino teatro savininke?
Tik po jūsų.
Ir kaip?
Juk sakiau, kad jis bus gardus.
Jūs norėjote paaiškinti, kaip jūs tapote kino teatro savininke.
Kino teatras priklausė mano dėdei ir tetai.
Kokie jų vardai?
Žanas Pjeras ir Ada Mimjo.
Kur jie dabar?
Mano dėdė žuvo Blickrygo metu.
Užjaučiu.
Tęskite.
Praeitą pavasarį teta Ada mirė nuo karštligės.
Apgailestauju.
Man buvo pranešta, kad pas jus dirba negras. Ar tai tiesa?
Taip.
Jis prancūzas.
Jo vardas Marselis.
Jis dirbo su mano dėde ir teta nuo tada, kai atsidarė kino teatras.
Su manimi jame dirba tik jis.
Kuo jis dirba?
Mechaniku.
Gerai dirba?
Geresnių už jį nėra.
Taip, jiems tai gana geras darbas.
Ar mokate dirbti su projektoriais?
Žinoma, moku.
Puikiai pažinodamas reicho ministrą,
aš įsitikinęs,
kad jis tikrai nenorės, kad jo nuostabusis renginys
priklausytų nuo juodaodžio sugebėjimų.
Taigi,
jeigu mes vis dėl to
nuspręsime perkelti renginį pas jus,
kad ir koks tas juodaodis būtų meistras,
būtent jūs
valdysite projektorius.
Ar jūs sutinkate?
Taip.
Rūkysite?
Jos ne prancūziškos.
Jos vokiškos.
Norėjau jūsų paklausti dar kai ko.
Bet neprisimenu ko - nors užmušk.
Tikriausiai kokia nors smulkmena.
Iki vakaro.
Tiesą pasakius, man patinka šio kino teatro kuklus interjeras.
Čia nyku kaip bažnyčioje.
Bet manau, mes galėtumėme papuošti jį.
Gal man pargabenti iš Luvro keletą graikiškų statulų ir išdėlioti čia?
Sakykite, Emanuele, ar jums patiko filmas "Laimingieji Vaikiai"?
Man labiau patinka Liliana Harvi.
Liliana Harvi?!
Man esant daugiau niekada neminėkite šio vardo!
Ei,
ką mums dabar daryti?
Atrodo, kad mūsų laukia nacistų premjera.
Aš ir sakau - ką gi mums dabar daryti?
Apie tai mes dabar ir pasikalbėsime.
Aš nesuprantu - apie ką?
Prigrūsime pilną salę nacių ir sudeginsime kino teatrą iki pamatų.
Aš to nesakiau.
Tai tu tai pasakei.
Ne, mes apie tai kalbamės dabar.
Jei sugebėjome apsaugoti kino teatrą nuo gaisro,
sugebėsime jį ir sudeginti, ar ne?
Taip, Šošana, sugebėsime.
Jei surinksime visą ponios Mimjo kino juostų kolekciją,
mums net neprireiks sprogmenų,
ar ne?
Turi galvoje, kad mums nebereikia ieškoti sprogmenų?
Tais laikais, 35 milimetrų nitratinės kino juostos buvo tokios degios,
kad jas buvo draudžiama įsinešti į troleibusą.
Jums draudžiama jas įsinešti į viešąjį transportą.
- Tai juk juostos, ar ne? - Taip.
Juk jos labai degios. Nagi, lauk iš troleibuso.
Tokia kino juosta sudega tris kartus greičiau už popierių.
Šošana turėjo daugiau nei 350
tokių kino juostų negatyvų.
Nacių filmų vakaro metu aš padegsiu kino teatrą.
O jei aš ruošiuosi sudeginti kino teatrą,
ką aš ir padarysiu,
tu tikrai neleisi man padaryti to vienai.
Mes mylime vienas kitą. Tu esi vienintelis, kuriuo galiu pasitikėti.
Bet tai dar ne viskas, ką mes padarysime.
Ar palėpėje esanti filmavimo įranga dar veikia?
Žinau, kad kamera veikia. O magnetofonas?
Veikia puikiai.
Neseniai įrašinėjau gitaristo dainą. Veikė kuo puikiausiai.
Kam mums reikės filmavimo įrangos?
Mes abu, brangusis Marseli,
sukursime ypatingą filmą.
Skirtą specialiai naciams.
Ketvirtas skyrius
Operacija "Kino"
Eikite paskui mane, leitenante.
Leitenantas Arčis Hikoksas atvyko, sere.
Generolas Edas Fenechas. Ramiai, Hikoksai.
Gersite?
Jei pasiūlysite škotiško viskio ir vandens, tuomet aš galėčiau išgerti škotiško viskio ir vandens.
Šaunuolis, leitenante. Išsirinkite kas jums kris į akį.
Baras gaublyje.
Ko norėsite jūs, sere?
Viskio. Gryno. Neskiesto.
Čia rašoma, kad jūs nepriekaištingai kalbate vokiškai.
Kaip vampyras Nosferatum.
O kuo dirbote iki karo?
Aš kino kritikas.
Tikriausiai turite kažkokių pasiekimų?
Taip, sere, yra keletas.
Aš rašydavau straipsnius, recenzijas žurnale "Filmai ir jų kūrėjai".
Taip pat išleido dvi mano knygas.
Įspūdinga. Tik nesikuklinkite, leitenante. Kokie jų pavadinimai?
Pirmoji knyga pavadinta
"Menas akims, širdžiai ir protui: etiudai apie vokiečių kiną 20-aisiais."
O antroji - "24 da Vinčio kadrai".
Džordžo Vilhelmo Pabsto darbų kontekstinės kritikos kūrinys.
Už ką gersime, sere?
Na...
Už Hitlerio žlugimą.
Už visišką žlugimą, sere.
Gerai.
Ar jums žinomas trečiojo reicho kinematografas?
Taip. Žinoma, aš jau tris metus nemačiau jų filmų,
bet tematika man pažįstama.
Supažindinkite mane su ja.
Atleiskit, sere?
Mūsų mažasis planas reikalauja žinių apie vokiečių kino industriją,
esant Trečiajam Reichui. Papasakokite man kuo užsiima Gėbelsas.
Gėbelsas mano, kad filmai, kuriuos jis kuria -
tai nauja vokiečių kino era.
Tai priešingybė vokiečių-žydų
20-ųjų metų intelektualiajam kinui
bei žydų kontroliuojamai Holivudo dogmai.
Ir kaip jam sekasi?
Labai atsiprašau, sere. Gal galite pakartoti?
Jūs pasakėte, jog jis nori nustumti žydus nuo scenos jų pačių priemonėmis.
Palyginus su Luisu Mėjeriu,
kaip jam sekasi?
Gana puikiai.
Kai tik tuo užsiėmė Gėbelsas,
per aštuonis metus kino teatro lankymų skaičius Vokietijoje žymiai pakilo.
Beje, Mėjeris Gėbelsui ne konkurentas.
Manau, kad Gėbelsas tapatina save su Deividu Selniku.
Prie reikalo.
Leitenante Hikoksai, pats laikas supažindinti jus su operacija "Kino".
Po trijų dienų
Jozefas Gėbelsas surengs savo naujo filmo premjerą Paryžiuje.
Koks filmas, sere?
Jo pavadinimas - "Nacijos Pasididžiavimas".
Į šį svarbų Vokietijai įvykį atvyks:
Gėbelsas, Gėringas, Bormanas ir didžiuma aukštųjų karininkų,
įskaitant karininkus iš SS ir gestapo
ir visos nacių propagandos įžymybės.
Arijų rasės veikianti koncepcija?
Tiksliau sakant, visi supuvę kiaušiniai bus vienoje pintinėje.
Operacijos "Kino" tikslas -
sudaužyti kiaušinius.
"Ir išnyks kaip pernykštis sniegas..."
Nuostabu, sere.
Amerikos slaptoji tarnyba padės jums įsiskverbti
į priešų teritorijos gilumą
Vokiečiai vadina juos Šunsnukiais.
Šunsnukiai. Niekada negirdėjau apie juos.
Visa slaptųjų tarnybos esmė ta, kad apie ją niekas nežino.
Bet naciai žino apie juos, nes tie jankiai jiems blogesni už velnią.
Jus išmes Prancūzijoje, apie 24 kilometrus nuo Paryžiaus.
Šunsnukiai lauks jūsų.
Visų pirma, jūs nuvyksite į mažą Nadin miestelį.
Jame yra aludė "La Luiziana".
Ten susitiksite su mūsų dvigubu agentu. Ji paaiškins tolesnį planą.
Būtent ji atves jus į premjerą.
Ten būsite jūs, ji ir du vokiečiai iš Šunsnukių gaujos.
Ji pasirūpins viskuo, ko jums prireiks.
Kaip aš ją atpažinsiu?
Manau, kad tai jums bus nesunku.
Jūs turėsite susitikti su Brigita von Hamersmark.
Brigita von Hamersmark?
Vokiečių kino žvaigždė dirba Anglijai?
Taip, jau antrus metus.
Operaciją "Kino" sugalvojo ji.
Nejaugi?
Ar jums viskas aišku?
Manau, kad taip, sere. Visi keliai veda į Paryžių.
Nadin miestelis
Tu nesakei, kad susitikimas vyks prakeiktame rūsyje.
Aš nežinojau.
Sakei, kad tai bus smuklė.
Tai ir yra smuklė.
Taip - rūsyje.
Kovoti rūsyje yra labai problematiška.
Ir vien jau dėl to, kad kova vyktų rūsyje.
O kas jei mes ten ateisime, o jos nebus?
Mes lauksime.
Nesijaudink. Ji britų šnipė. Ir ji mūsų nepaves.
Stiglicas, ar ne?
Taip, sere.
Girdėjau, kad tu gerai įvaldęs šį peilį.
Mes nesiruošiame nieko žudyti.
Mes tik susitinkame su agentu. Neturėtų kilti jokių problemų.
Tačiau, jei aš klystu, ir visgi kils problemų,
aš turiu įsitikinti, kad mes išliksime ramūs.
Ar aš tau atrodau neramus?
Na, jeigu jau taip paklausei, tikriausiai, kad tu ramus.
Tas tavo nacis, Stiglicas, ne iš kalbiųjų, ar ne?
Ar tau reikia oratoriaus?
Tiesa, leitenante.
Jeigu jums kils problemų. Ką daryti mums?
Lažintis iš pinigų dėl to, kaip viskas baigsis?
Jeigu kils kokių problemų - mes susitvarkysime.
Bet jei jos tikrai kils, mes turime pasirūpinti, kad
nei vienas vokietis ar prancūzas nepabėgtų iš to rūsio.
Jeigu demaskuos ponią von Hamersmark - misijai bus kaput.
Kalbant apie ponią von Hamersmark. Kieno idėja buvo numatyti susitikimą spąstuose?
Tai ji parinko vietą.
Kaip sumanu.
Ji ne koks generolas, kuriantis strategiją. Ji tik aktorė.
Nereikia juo būti, kad suprastum, jog rūsys ne vieta kovai.
Ji ieškojo vietos ne kovai.
Ji išrinko ramią vietą be vokiečių.
Taigi, aš esu vyras,
Aš literatūrinis personažas.
Aš iš Amerikos, bet visa tai dar ginčytina.
Nėra čia nieko ginčytino.
Autoriaus tautybė visiškai nesusijusi su personažo tautybe.
Personažas lieka personažu.
Hamletas buvo ne britas. Jis - danas.
Todėl taip - šis veikėjas gimė Amerikoje.
Puiku.
Matilda.
Šnapso?
Šnapso...Šnapso...Šnapso...
5 šnapso.
Jei turėčiau žmoną,
ar ji būtų indėnė?
Taip!
Jis jau atspėjo.
Dar trys klausimai!
Ar mano brolis Senasis Šaterhendas?
- Taip! - Ar mane parašė Karlas Majus?
- Taip! - Taigi, kas tu?!
Aš Vinetu - apačių vadas.
Taip!
Puiku! Nuostabu!
Susidauškime bokalais!
Į sveikatą.
Lygiuot!
Sveiki, mano saldukai.
Prisėskite.
Aš tuojau ateisiu. Tik atsisveikinsiu su naujaisiais draugais.
Nėra kur skubėti, ponia von Hamersmark. Neskubėkite.
Linksminkitės. O mes palauksime štai čia.
Erikai, mano meile. Tai draugai, kurių aš ilgai laukiau.
Atnešk jiems, ko jie tik panorės.
Ponia von Hamersmark. Jūsų noras - man įsakymas.
Ponai,
atrodo, kad panelė jus vaišina.
- Ko norėtumėte? - Viskio.
Dvi stiklines.
- Tris stiklines. - Tris stiklines, tuojau.
Linkiu jums malonaus vakaro.
- Jums irgi. - Ačiū.
Jūsų kortelė!
Taip, visai pamiršau.
Pažiūrėkime.
Čingischanas! Niekada nebūčiau atspėjusi.
Žinoma, kad būtumėte.
Sveikas, brangusis.
Kaip gyveni?
Malonu tave matyti.
Aš maniau, kad čia bus daugiau prancūzų nei vokiečių.
Taip, dažniausiai taip ir būna.
Tačiau seržanto žmona ką tik pagimdė jam sūnų.
Todėl jo vadovybė išleido jį į barą, kad galėtų atšvęsti tai su savo draugais.
Mes turėtume išeiti.
Ne.
Mes turėtume likti.
Išgerkime bent po vieną.
Aš laukiau jūsų čia jau valandą.
Jei išeisime dabar pat, tai pasirodytų keista.
Ji teisi. Lik ramus ir mėgaukis viskiu.
Matilda,
prisijunk prie mūsų. Užimk ponios Hamersmark vietą.
Ji su mielu noru sužais su jumis.
Aš versiu...ir saugosiu.
Nesujaudink, mano brangute.
Jei kas iš tų vilkų tave užsipuls, aš iškart išspardysiu jam sėdynę.
Stebėk.
Nuplėšk jam nosį!
Baik!
Šnapsas, šnapsas - pakelkite savo taureles, bičiuliai.
Prieš pradėdami žaidimą,
mes išgersime.
Išgersime už mūsų draugą Vilhelmą.
Ir jo berniuką,
Maksimilianą.
- Už Maksą! - Už Maksą!
Keičiasi planai.
Kino teatras bus kitas.
Kodėl?
Velniai žino, bet tai ne pati didžiausia problema.
Naujasis kino teatras bus žymiai mažesnis už Ric.
Sprogmenų, parengtų Ric, naujam kino teatrui užteks su kaupu.
O kita naujiena -
verčianti iš koto.
Tik neparodykit susijaudinimo.
- Atvyks pats fiureris... - Panele von Hamersmark.
Aš čia kai ką sugalvojau.
Ar padovanosite mano sūnaus gimtadienio proga savo autografą.
Žinoma, Vilhelmai, mielai.
Šis gražus vyresnysis seržantas šiandien tapo tėvu.
Sveikinu.
Ačiū.
Ar jau išrinkote savo atžalai vardą?
Žinoma, panele. Jo vardas Maksimilianas.
Maksimilianas - gražus vardas.
Ačiū, leitenante.
Mažajam Maksimilianui linkiu visa, kas geriausia.
Galbūt dabar Maksas ir nežino, kas jūs,
bet vėliau jis tikrai sužinos. Aš parodysiu jam visus jūsų filmus.
Puiku.
Jis užaugs su jūsų filmais, o
ši nosinaitė bus įrėminta ir pakabinta ant sienos.