RINGENES HERRE
- Du kommer ikke forbi! - Gandalf!
Jeg er den hemmelige ilds tjener. Jeg hersker over Anors flamme.
Vend tilbage til skyggen.
Den mørke ild vil ikke hjælpe dig, du Udûns flamme!
Du kommer ikke forbi!
- Nej! Nej! - Gandalf!
- Flygt, I fjolser! - Nej!
Gandalf!
Hvad er der i vejen, hr. Frodo?
Ikke noget.
Jeg drømte bare.
DE TO TÅRNE
Morder, det eneste sted i Midgård, vi nødig vil se på nærmere hold.
Og dog er det der, vi skal hen. Men vi kan ikke komme derind.
Lad os se det i øjnene, hr. Frodo. Vi er faret vild.
Det var næppe Gandalfs hensigt, at vi skulle komme denne vej.
Der var meget, han ikke havde til hensigt, Sam.
Men det skete alligevel.
Hr. Frodo?
Det er Ringen, ikke?
Den bliver tungere.
- Hvor meget mad har vi tilbage? - Lad mig se. Herligt.
Lembasbrød. Og se her.
Mere lembasbrød.
Jeg bryder mig ikke om fremmed mad, men elverbrødet er slet ikke dårligt.
Der er ikke noget, der kan drukne dit gode humør.
Jo, måske de regnskyer der.
Det her virker underlig bekendt.
Ja, fordi vi har været her før. Vi går i rundkreds.
Hvad er det for en stank? Her må være en mose.
- Kan du lugte det? - Ja. Jeg kan lugte det.
Vi er ikke alene.
Tyvene. Tyvene.
De beskidte, små tyve.
Hvor er den? Hvor er den?
De har stjålet den fra os.
Min dyrebare.
De pokkers små tyve. Vi hader dem.
Den er vores, ja. Og vi vil have den.
Det her er Stik.
Du har set det engang før, ikke sandt, Gollum?
Giv slip på ham, ellers skærer jeg halsen over på dig.
Det gør ondt! Det gør ondt på os!
Nådens! Ækle elverfolk har snoet det.
- Tag det af os. - Ti stille!
Det er håbløst. Samtlige orker i Morder kan høre det skrigeri.
- Lad os binde ham her. - Nej!
- Det slår os ihjel! Slår os ihjel! - Det har du også fortjent.
Måske har han fortjent at dø.
Men nu, hvor jeg har set ham, har jeg ondt af ham.
Vi er god mod dem, hvis de er gode mod os.
Tag det af os.
Vi sværger at gøre, som I beder om. Vi sværger.
Du kan ikke give mig noget løfte, som jeg tør stole på.
Vi sværger at tjene herren, som bærer den dyrebare.
Vi sværger ved …
… ved den dyrebare.
Ringen er lumsk. Vi holder dig fast på dit ord.
Ja … ved den dyrebare.
Ved den dyrebare.
Jeg tror dig ikke.
- Ned med dig! - Sam!
Han vil snyde os og kvæle os, mens vi sover.
- Kender du vejen til Morder? - Ja.
- Har du været der før? - Ja.
Så før os til Den Sorte Port.
Merry!
- Hvad er det? Hvad kan du lugte? - Menneskekød.
Aragorn.
De har fundet vores spor. Af sted!
De har sat tempoet op.
De må have fået færten af os. Skynd jer!
Kom, Gimli.
Tre dage og nætter på farten. Uden mad og hvile.
Og intet spor af byttet andet end, hvad klipperne viser os.
Lóriens løv falder ikke forgæves.
- Så er de måske i live. - Mindre end en dagsrejse forude.
- Kom, Gimli. Vi vinder ind på dem. - Vi dværge duer ikke til terrænløb.
Vi er farlige på korte afstande.
Rohan, hestefyrsternes land.
Der er noget sært i gære her.
En ond magt skynder på dem, og dens magt er vendt mod os.
- Legolas, hvad ser dine elverøjne? - Urukerne er drejet mod nordøst.
- De fører hobbitterne til Isengard. - Saruman!
Verden forandres.
Hvem har nu styrke til at modstå hærene fra Isengard …
… og Mordor?
Til at yde modstand mod Sauron og Saruman -
- og de to tårnes forbund?
Sammen, herre Sauron, skal vi herske over Midgård.
Den gamle verden fortæres i virksomhedens flammer.
Skovene skal falde.
En ny verdensorden fremstår.
Vi driver krigsmaskinen frem med sværdet -
- og med spyddet og orkens jernnæve.
De, der byder os trods, bliver ryddet af vejen.
Hestefolket stjal jeres land.
De jog jeres folk op i bjergene, sål kunne søge føde blandt klipper.
Mordere! Mordere!
Tag jeres lande tilbage. Brænd hver eneste landsby!
Det begynder med Rohan.
Disse bønder har budt dig trods længe nok. Men nu er det slut.
Éothain! Éothain!
Tag din søster med. Det går hurtigere, når I kun er to.
Far siger, at Éothain ikke må ride på Garulf. Den er for stor for ham.
- Rid til Edoras og slå alarm. Forstået? - Ja, mor.
Jeg vil ikke forlade dig, mor.
Jeg finder dig der, Freda.
Skynd jer!
Af sted, mit barn.
Rohan står for fald, herre.
Théodred.
Din søn er såret, herre.
Han blev overfaldet af orker.
Hvis vi ikke forsvarer vort land, tager Saruman det med magt.
Det er løgn.
Saruman Den Hvide har altid været vores ven og forbundsfælle.
Gríma …
Gríma.
Herre, orkerne hærger vort land.
De drager uantastet omkring og slår ihjel for fode.
Orkerne bærer Sarumans Hvide Hånd.
Hvorfor byrder du et allerede bekymret sind?
Ser du det da ikke?
Din onkel er træt af dine beklagelser
… dit krigsmageri.
Krigsmageri?
Hvor længe har du været i Sarumans sold? Hvad lover han dig?
At du får del i byttet, når alle er døde?
Du har begloet min søster for længe. For længe har du efterstræbt hende.
Du ser for meget, Éomer, Éomunds søn. Alt for meget.
Du er hermed landsforvist fra Rohans kongerige.
Vender du hjem, er du dødsdømt!
Træk vejret. Det er nøglen. Træk vejret.
De løber, som om de blev pisket frem af deres herrer.
- Vi går ikke videre, før vi har fået et hvil. - Tænd bål!
Merry! Merry!
Vi begik vist en dumhed, da vi forlod Herredet, Pippin.
Hvad er det, der siger sådan?
- Det er træerne. - Hva?
Kan du huske den gamle skov ved grænsen til Bukland?
Folk sagde, at der var noget 1 vandet, som fik træerne til at blive levende.
Levende?
Træer, som kunne hviske. Tale med hinanden.
Ja, sågar gå.
Jeg er sulten.
Vi har ikke fået andet end maddikefyldt brød i tre dage.
Hvorfor kan vi ikke få kød?
Hvad med dem? De er friske.
De skal ikke spises.
Hvad med deres ben? Dem har de ikke brug for.
- De ser saftige ud. - Væk, afskum!
- Lad os bare få en mundfuld. - Nej!
Så står den på kød igen, drenge.
Pippin. Af sted.
Råb du bare efter hjælp.
Ingen kan redde jer nu.
Pippin!
En rød sol gryr.
Der er blevet udgydt blod i nat.
Ryttere fra Rohan, hvad nyt fra Marken?
Hvad har en elvermand, et menneske og en dværg at gøre i Ryttermark? Tal!
Sig mig dit navn, hestebetvinger, så skal jeg sige dig mit.
Jeg havde hugget hovedet af dig, hvis det var lidt højere over jorden.
Du havde været død, før du huggede.
Jeg hedder Aragorn, Arathorns søn.
Det er Gimli, Glóins søn. Og Legolas fra skovriget.
Vi er venner af Rohan og kong Théoden.
Théoden kan ikke længere skelne ven fra fjende. End ikke sin egen slægt.
Saruman har forgiftet kongens sind og taget magten over dette land.
Mine ledsagere er tro mod Rohan.
Og derfor er vi blevet landsforvist.
Den Hvide Troldmand er snu.
Man siger, han vandrer hid og did som en formummet gammel mand.
- Overalt slipper hans spioner ind. - Vi er ikke spioner.
Vi forfølger en flok uruk-haler. De har fanget to af vore venner.
Vi nedslagtede urukerne i nat.
- Men der var to hobbitter blandt dem. - De er små. Som børn i jeres øjne.
Vi efterlod ingen overlevende. Vi har brændt deres ådsler.
Døde?
Det gør mig ondt.
Hasufel! Arod!
Må disse heste føre jer til en bedre skæbne end deres ejeres.
Farvel.
Se efter jeres venner. Men gør jer ikke noget håb.
Håbet har svigtet dette land.
Vi rider nordpå!
Et af deres bittesmå bælter.
Vi svigtede dem.
Her har ligget en hobbit.
Og den anden.
De er kravlet.
Deres hænder var bundet.
Rebene blev skåret over.
De løb denne vej.
De blev jaget.
Bæltet!
Løb!
Sporene fører væk fra kampen …
… ind i Fangornskoven.
Fangorn? Hvilken galskab drev dem derind?
Slap vi fra ham? Det gjorde vi vist.
Jeg flår jeres ækle indvolde ud.
Kom her!
Træerne. Kravl op I et træ.
Han er væk.
Merry!
Lad os snitte et maddikehul i din vom.
Løb, Merry!
Små orker, burárum.
Træet kan tale, Merry!
Træ? Jeg er ikke noget træ.
Jeg er en ente.
Træhyrde. En af skovens hyrder.
Lad være med at tale til den.
- Der er dem, som kalder mig Træskæg. - Hvis side er du på?
Jeg er ikke på nogens side.
For ingen er på min side, lille ork.
Ingen interesserer sig for skoven.
- Vi er ikke orker, men hobbitter. - Hobbitter?
Jeg har aldrig hørt om hobbitter.
Det lyder som orkløgne.
De kommer her med ild. De kommer her med økser.
Gnaver, bider, knækker, hakker og brænder.
- Fordømte ødelæggere! - Nej, hør nu!
Vi er hobbitter! Halvlange! Herredsfolk!
Tja, det er I måske. Og måske er I ikke.
Det kan Den Hvide Troldmand afgøre.
- Den Hvide Troldmand? - Saruman.
Se! Se! Vi har ført jer ud.
Skynd jer, hobbitser. Skynd jer!
Heldigt, at vi fandt jer.
Rar hobbit.
- Han har ført os ud i en sump. - En sump, Ja, ja.
Kom, herre. Vi fører dig på sikre stier gennem tågen.
Kom, hobbitser. Vi skynder os.
Jeg fandt den, ja. Vejen gennem marsken.
Orker følger den ikke. Orker kender den ikke.
De går mange mil udenom.
Blide og raske som skygger skal vi være.
Dødninger! Der er døde ansigter i vandet.
Alle døde. Alle rådne.
Elvere og mennesker og orkser.
Et stort slag for længe siden.
Dødemandsmarsken, ja, ja. Det kalder man den.
Denne vej. Følg ikke lysene.
Forsigtig. Ellers drukner hobbitterne.
Og så tænder de små lys.
Frodo!
- Gollum? - Følg ikke lysene.
- Gollum. - Hr. Frodo. Skete der noget?
Så blank.
Så smuk.
Åh, min dyrebare.
- Hvad sagde du? - Herren bør hvile sig.
Herren skal spare på kræfterne.
- Hvem er du? - Spørg os ikke. Kommer ingen ved.
Gandalf fortalte mig, at du tilhørte flodfolket.
Kulden i hånd og i hjerte er slem, når en rejsende er langt fra sit hjem.
- Han sagde, at du var en trist skæbne. - De kender ej den lurende nød.
Engang var du ikke meget anderledes end en hobbit, vel?
Sméagol.
Hvad kaldte du mig?
Det var dit navn engang, ikke? For længe siden.
Mit navn.
Sméagol.
- Sorte ryttere! - Gem jer'
Kom nu, Frodo! Kom!
Skynd jer! De ser os!
- Jeg troede, de var døde. - Nej. Man kan ikke slå dem ihjel. Nej.
Ånder! Ånder på vinger!
De kalder på den. De kalder på deres dyrebare.
Bare rolig. Jeg er her.
Skynd jer, hobbitser. Den Sorte Port er nær nu.
Orkblod.
- Det er sære spor. - Luften er meget tæt her.
Det er en gammel skov.
Meget gammel.
Fuld af minder …
… Og vrede.
Træerne taler med hinanden.
Gimli! Sænk din økse.
Der er noget derude.
Hvad ser du?
Den Hvide Troldmand nærmer sig.
Lad ham ikke tale, så får han os i sin magt.
Vi må være hurtige.
I følger sporene af to unge hobbitter.
- Hvor er de? - De kom her forbi i forgårs.
De traf en, som de ikke havde ventet.
- Er det en trøst? - Hvem er du?
Giv dig til kende!
Det kan ikke passe.
Du faldt jo.
Gennem ild … og vand.
Fra dybet til den højeste tinde kæmpede jeg mod balroggen.
Til sidst fældede jeg min fjende -
- og tilintetgjorde ham på bjergets skråning.
Mørket omsluttede mig …
… Og jeg gled ud af sind og tid.
Stjernerne kredsede over mig, -
- og hver eneste dag var så lang som selve Jordens levetid.
Men det var ikke forbi.
Jeg følte livet strømme ind i mig.
Jeg er blevet sendt tilbage, indtil mit hverv er fuldført.
Gandalf.
Gandalf?
Ja.
Det var, hvad man kaldte mig.
Gandalf Den Grå.
- Det var mit navn. - Gandalf.
Jeg er Gandalf Den Hvide.
Jeg er vendt tilbage til jer nu i denne afgørende stund.
Nu begynder en ny etape af rejsen.
Krigen er kommet til Rohan. Vi må straks ride til Edoras.
Det er da en af mearaerne, medmindre mine øjne bedrages.
Skyggefaxe.
Han er hestenes fyrste …
… Og har været min ven i mange farer.
Mit hjem ligger dybt inde i skoven, -
- nær bjergets rødder.
Jeg lovede Gandalf at holde jer i tryg forvaring.
Så det vil jeg gøre.
Træerne vokser sig vilde og farlige.
Vreden brænder i deres hjerte. De vil angribe jer, hvis de kan.
Der er alt for få af os nu.
Der er for få af os enter til at styre dem.
Morders Sorte Port.
Åh, vi arme stakler.
Min gamle far ville nok have et og andet at sige om dette.
Herren bad om at få vist vejen ind i Morder.
- Gode Sméagol gør, som herren siger. - Ja.
Her står vi så.
Vi kommer ikke igennem der.
Se der! Porten! Den åbner sig.
Jeg kan se en vej ned.
Nej, Sam!
Herre!
- Jeg forlanger ikke, at du tager med. - Det ved jeg godt.
- Derinde gavner elverkapperne intet. - Nu!
Nej, herre! De fanger jer!
Bring den ikke til ham.
Han vil have den dyrebare.
Altid søger han den.
Og den dyrebare vil tilbage til ham.
Men han må ikke få den.
Der findes en anden vej. En hemmelig, mørk vej.
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Herren spurgte ikke.
- Han er ude på noget. - Er der en anden vej ind i Morder?
Ja. Der er en sti og nogle trin. Og så…
… en tunnel.
- Han har trods alt ført os hertil. - Nej, Frodo.
Han har holdt sit ord.
- Nej. - Vis vej, Sméagol.
Gode Sméagol hjælper gerne.
Edoras og Meduselds gyldne slot.
Der bor Théoden, Rohans konge.
Hans sind er formørket.
Saruman har et stærkt greb om ham.
Herre, din søn …
Han er død.
Herre?
Onkel?
Vil du ikke se ham?
Vil du da intet gøre?
Pas på, hvad I siger. Forvent ikke en varm velkomst.
Han må være død i løbet af natten.
Hvilken tragedie for kongen at miste sin eneste søn og arving.
Hans bortgang må være svær at forstå.
Især nu, hvor din bror har svigtet dig.
Lad mig være alene, slange!
Men du er jo alene.
Hvem ved, hvad du har sagt til mørket?
I nattens bitre, mørke timer, -
- hvor livet synes at svinde bort.
Når værelsets mure synes at lukke sammen om dig.
Et bur, man fanger vilde dyr i.
Så skøn.
Så kold.
Som en bleg forårsmorgen, der endnu klynger sig til vinteren.
Dine ord er som gift.
En kirkegård ville være mere munter.
Jeg kan ikke lade jer træde bevæbnet frem for kong Théoden.
Sådan lyder Gríma Slangetunges ordre.
Staven.
Du vil da vel ikke tage stokken fra en gammel mand?
Herre, Gandalf Den Grå kommer.
Han bringer triste tidender.
Den gæstfrihed, man møder her, er ikke, som den var engang, kong Théoden.
Han er ikke velkommen.
Hvorfor skulle jeg byde dig velkommen …
… Gandalf Uvejrskrage?
Et klogt spørgsmål, herre.
Det er en sen time, at denne troldmand dukker op.
Láthspell kalder jeg ham. Slet nyt er en ond gæst.
Ti stille! Hold din kløftede tunge bag tænderne.
Jeg er ikke gået gennem ild og død for at mundhugges med en hofsnog.
Staven!
Jeg sagde jo, at I skulle tage troldmandens stav.
Théoden.
Thengels søn.
Alt for længe har du siddet i skyggen.
Lig du hellere helt stille!
Hør på mig!
Jeg sætter dig fri af trolddommen.
Du har ingen magt her …
… Gandalf Den Grå.
Jeg vil drage dig ud, Saruman, som man drager gift ud af et sår.
Vent.
Hvis jeg forsvinder, dør Théoden.
Du slog ikke mig ihjel, og du slår heller ikke ham ihjel.
Rohan er mit!
Vig bort!
Jeg genkender dit ansigt.
Eowyn.
- Gandalf? - Ånd frit igen, min ven.
Mørke har mine drømme været.
Dine fingre får deres styrke tilbage, hvis de får lov at gribe dit sværd.
Jeg har altid tjent dig, herre.
Din lægekunst ville få mig til at kravle på alle fire som et dyr.
Send mig ikke bort.
Nej, herre. Nej. Lad ham være.
Der er blevet udgydt blod nok på grund af ham.
Fjern jer'
Hil, kong Théoden.
Hvor er Théodred?
Hvor er min søn?
Simbelmynë.
Den har altid vokset på mine forfædres grave.
Nu dækker den min søns grav.
Ak, at dette onde skulle overgå mig.
De unge falder, og de gamle bliver.
Ak, at jeg skulle leve længe nok til at se min slægt forsvinde.
Du er ikke skyld i Théodreds død.
Ingen forældre skulle lide den sorg at begrave deres børn.
Han var stærk i livet.
Hans ånd skal nok finde vej til dine fædres haller.
De fik intet varsel. De var ubevæbnede.
Nu flakker de vilde mennesker om og brænder alt ned for fode.
- Rub og stub. - Hvor er mor?
Det er blot en forsmag på den rædsel, som Saruman bringer over jer.
Og det bliver værre nu, hvor han frygter Sauron.
Rid ham i møde.
Før ham væk fra jeres kvinder og børn.
- Du skal kæmpe. - 2000 af dine mænd rider nordpå.
Éomer er tro mod dig. Hans mænd vil kæmpe for kongen.
De er langt herfra nu.
Éomer kan ikke hjælpe os.
Jeg vil ikke bringe ødelæggelse over mit folk.
Jeg vover ikke en åben krig.
Der er allerede åben krig.
Jeg troede, at det var Théoden, ikke Aragorn, som var Rohans konge.
Hvad er da kongens beslutning?
Kongen befaler, at byen skal rømmes. Vi rider til fæstningen i Helms Kløft.
Slæb ikke tunge skatte med. Tag kun det nødvendige med.
De flygter op i bjergene, når de burde stå fast og kæmpe.
- Kongen burde forsvare dem. - Han gør det, han mener er bedst.
- Helms Kløft har før reddet dem. - Théoden går i en fælde.
Han tror, han fører dem i sikkerhed. Men det ender med et blodbad.
Théoden er viljestærk, men jeg er bekymret for ham.
Jeg frygter for Rohans fremtid. Han får snart brug for dig, Aragorn.
Rohans folk får brug for dig. Deres forsvar skal holde stand.
Det gør det også.
Den Grå Vandringsmand. Det kaldte de mig engang.
1300 menneskeliv har jeg vandret på denne jord, men nu er tiden knap.
Bare min søgen ikke er forgæves.
Jeg vender tilbage ved daggry den femte dag. Se mod øst.
Du forstår at bruge et sværd.
Vi kvinder ved, at de, der ikke bærer sværd, dog kan falde for dem.
- Jeg frygter hverken død eller smerte. - Hvad frygter du da?
Et bur.
At sidde bag tremmer, indtil man affinder sig med dem.
Og ethvert håb om mod for længst er forsvundet.
Du er en kongedatter. En af Rohans skjoldmøer.
Jeg tvivler på, at det bliver din skæbne.
Théoden bliver ikke i Edoras.
Det er for sårbart, og det ved han. Han venter et angreb på byen.
De flygter ud til Helms Kløft, Rohans store fæstning.
Vejen gennem bjergene er fuld af farer.
De kommer kun langsomt frem.
De har kvinder og børn med.
Send dine varge-krigere mod dem.
- Gå ikke for langt i forvejen, Stinker. - Hvorfor gør du det?
- Hvilket? - Kalder ham øgenavne.
Fordi
Fordi sådan er han. Der er kun løgn og bedrag i ham.
Han er kun ude efter Ringen.
Du aner ikke, hvad den har gjort ved ham. Og hvad den stadig gør ved ham.
- Jeg vil hjælpe ham, Sam. - Hvorfor?
Fordi jeg må tro på, at han kan rette sig igen.
- Du kan ikke redde ham, Frodo. - Hvad ved du om det? Intet!
Undskyld, Sam. Jeg ved ikke, hvorfor jeg sagde det.
Det gør jeg.
Det er Ringen. Dine øjne viger ikke fra den.
Jeg har set det. Du spiser ikke. Du sover knap nok.
Den har fået magt over dig. Strit imod.
Jeg ved, hvad jeg skal gøre. Jeg blev betroet Ringen.
Det er min opgave. Min! Min egen!
Hør dog på dig selv. Ved du, hvem du minder om?
Vi vil have den.
Vi trænger til den.
Må have den dyrebare.
De har stjålet den fra os.
Luskede, små hobbitser.
Onde. Snu. Falske.
Nej. Ikke herre.
Jo, dyrebare. Falsk.
De snyder dig. Sårer dig. Lyver!
Herren er min ven.
Du har ikke nogen venner. Ingen bryder sig om dig.
Jeg vil ikke høre på dig.
- Du er en løgner og en tyv. - Nej.
Morder.
- Gå din vej. - Gå min vej?
Jeg hader dig.
Hvor ville du være uden mig? Gollum. Gollum.
Jeg reddede os. Det var mig. Takket være mig overlevede vi.
Ikke mere.
Hvad sagde du?
Herren passer på os nu.
Vi har ikke brug for dig.
- Hva? - Forsvind nu og kom aldrig tilbage.
- Nej. - Forsvind nu og kom aldrig tilbage.
Forsvind nu og kom aldrig tilbage!
Vi sagde, at han skulle forsvinde.
Og forsvinde gjorde han, dyrebare. Væk! Væk! Væk!
Sméagol er fri nu!
Se.
Se, hvad Sméagol har fundet.
De er små. De er bløde. De er søde.
Ja, de er. Spis dem! Spis dem!
Du giver ham kvalme, når du opfører dig sådan.
Der er kun en måde at spise kaniner på.
Hvad gør den? Dumme, tykke hobbit.
- Den ødelægger dem. - Der er jo knap noget kød på dem.
- Vi trænger til at par kartøfler. - Hvad er kartøfler, dyrebare?
- Hvad er kartøfler? - Kartofler.
Kog dem. Mos dem. Hæld dem i en stuvning.
Store, dejlige, gyldne kartoffelskiver med en dejlig stegt fisk.
- Det ville end ikke du sige nej til. - Jo, vi ville.
Ødelægger en dejlig fisk.
Giv os det råt og sprællende.
Behold dine væmmelige kartofler.
Du er håbløs.
Hr. Frodo?
- Hvem er de? - Onde mennesker. Saurons tjenere.
De er blevet kaldt til Morder. Den Mørke samler sine hære.
Nu varer det ikke længe. Snart er han rede.
- Rede til hvad? - At føre sin krig.
Den sidste krig, som vil hylle hele verden i mørke.
Vi må videre. Kom, Sam.
Hr. Frodo. Se der.
Det er en olifant.
Det vil ingen tro på derhjemme.
Sméagol?
Vi har ventet for længe her.
Kom, Sam.
Bind deres hænder.
Det er sandt nok. Man ser ikke mange dværgekvinder.
Faktisk ligner de os så meget, at de ofte forveksles med dværgemænd.
Det er skægget.
Det er årsag til den overtro, at der ikke findes dværgekvinder.
Og at dværge vokser ud af stenene. Og det er jo latterligt.
Tag det roligt. Ingen panik. Det var med vilje.
Aftenstjernens skær flakker ikke.
Jeg kan give den, til hvem jeg vil.
Ligesom mit hjerte.
Sov nu.
Jeg sover allerede.
Det er blot en drøm.
Så er det en god drøm.
Sov nu.
Du sagde engang …
… at denne dag ville komme.
Dette er ikke afslutningen, men begyndelsen.
Du skal drage med Frodo. Det er din skæbne.
Min skæbne er skjult for mig.
Den ligger allerede for dine fødder.
Du kan ikke svigte nu.
Arven …
Hvis du ikke stoler på andet …
… Så stol på dette …
Stol på os.
Hvor er hun? Kvinden, som gav dig det smykke.
Vores tid her er forbi.
Arvens tid er forbi.
Lad hende rejse og sejle vestpå.
Lad hende tage sin kærlighed til dig med til De Udødelige Lande.
- Så vil den blot være et minde. - Jeg lader ikke min datter dø her.
- Hun bliver her, fordi hun nærer håb. - Hun bliver her for din skyld!
Du har mulighed for et andet liv.
Langt fra krig … sorg … og fortvivlelse.
- Hvorfor siger du det? - Jeg er dødelig. Du er elverkvinde.
Det var en drøm, Arven. Ikke andet.
Den tilhører dig.
Det var en gave. Behold den.
Herre?
Hun sejler til De Udødelige Lande sammen med resten af sit folk.
Hvad er det?
- Háma? - Jeg ved det ikke.
Varge!
En spejder!
- Hvad har du set? - Varge. Vi bliver angrebet.
- Alle ryttere op foran. - Hjælp mig op. Jeg er rytter.
Før folket til Helms Kløft.
- Jeg kan kæmpe. - Nej!
Gør det for min skyld.
Følg mig!
- Fremad. Jeg mener, angrib! - Søg ned I lavlandet.
- Sådan! - Hold sammen!
Lad min økse kæle for dit fjæs!
Det tæller som en af mine.
De stinkende bæster!
Aragorn?
Sig mig, hvad der er sket.
Han er…
… død.
Han trillede ned fra klippen.
Du lyver.
Få de sårede op på hestene. Isengards ulve vender tilbage.
Efterlad de døde.
Kom.
- Helms Kløft. - Se, der er Helms Kløft.
Så er ii sikkerhed.
- Mor! - Éothain! Freda!
Gør plads for kong Théoden.
Så få af jer er vendt tilbage.
Vort folk er i sikkerhed.
Men det har kostet mange liv.
Ærede frøken.
Hvor er Aragorn?
Han faldt.
Træk vores hær ind bag muren. Luk porten og opstil vagtposter.
- Hvad med kvinder og børn? - Gem dem i grotten.
Sarumans arm må være blevet lang, hvis han tror, han kan nå os her.
Helms Kløft har én svaghed. Dens ydre mur er en massiv klippe.
Bortset fra et lille udløb ved foden af muren.
Hvordan kan ild tilintetgøre sten?
Hvilken anordning kan knuse muren?
Hvis muren falder, falder Helms Kløft.
Om så muren revnede, ville det kræve tusinder at storme fæstningen.
- Titusinder. - Så store hære råder vi ikke over.
En ny magt vinder frem.
Dens sejr er for hånden.
I nat …
… Skal landet søles af Rohans blod.
Marchér mod Helms Kløft!
Lad ingen overleve!
I krig!
Der gryr ingen ny dag for menneskene.
Se. Det ryger mod syd.
Nu om dage stiger der altid røg op fra Isengard.
Isengard?
Der var engang, hvor Saruman vandrede i mine skove.
Men nu er hans sind optaget af metal og hjul.
Han interesserer sig ikke længere for det, der vokser.
Hvad er det?
Det er Sarumans hær. Krigen er brudt ud.
Må Valars gunst værne om dig.
Brego …
Arven.
Tiden er inde.
Skibene sejler til Valinor. Drag af sted, før det er for sent.
Jeg har truffet mit valg.
Han vender ikke tilbage.
Hvorfor bliver du her, når der ikke er noget håb?
Der er stadig håb.
Hvis Aragorn overlever denne krig, vil I stadig være adskilt.
Hvis Sauron falder, og Aragorn krones, og alt, hvad du håber på, lykkes, -
- skal du dog stadig smage dødelighedens bitre galde.
Om det bliver ved sværdet eller ælde, så skal Aragorn dog dø.
Du vil ingen trøst finde.
Ingen trøst, som kan lindre smerten ved hans bortgang.
Han står for sin død -
- som et billede på menneskekongernes herlighed.
Men du, min datter …
Du sidder tilbage i mørke og i tvivl -
- som vinternattens mørke, der falder uden stjerner.
Her skal du så bo, bundet til din sorg under de falmende træer …
… Indtil verden er helt forandret. Og dit liv er gået ganske til spilde.
Arven.
Der venter dig intet her, undtagen døden.
Elsker du ikke også mig?
Jeg elsker dig, far.
Fjendens magt øges.
Sauron bruger sin marionet, Saruman, til at udrydde Rohans folk.
Isengard er rykket ud.
Nu vendes Saurons øje mod Gondor, det sidste af menneskenes frie riger.
Han vil snart føre krig mod det.
Han fornemmer, at Ringen er nær.
Ringbærerens styrke svækkes.
Det er gået op for Frodo …
… at rejsen koster ham livet. Det ved du.
Du har forudset det.
Det er den risiko, vi alle tog.
Når mørket tager til, øges Ringens magt.
Den gør sit yderste for at finde vej til menneskene.
Mennesker, som så let forføres af dens magt.
Gondors unge hærfører skal blot tage Ringen, så falder hele verden.
Den er tæt på nu. Så tæt på at nå sit mål.
For Sauron stræber efter herredømme på denne jord.
Om han så skal udslette hele verden.
Elverfolkets tid er forbi.
Skal vi overlade Midgård til dens skæbne?
Skal vi lade dem kæmpe alene?
- Hvad nyt? - Saruman har angrebet Rohan.
Théodens folk er flygtet til Helms Kløft.
Vi må værne om vore egne grænser. Orkerne er draget ud.
Sauron samler sin hær af østerlændinger og sønderboer.
- Hvor mange? - Nogle tusinde. De øges dagligt.
- Hvem bevogter floden mod nord? - 500 mand fra Osgiliath.
Hvis byen bliver angrebet, falder den.
Saruman angriber fra Isengard. Sauron fra Morder.
Krigen venter os på to fronter.
Gondor er svækket. Sauron slår snart til.
Og han slår hårdt.
Han ved, at vi ikke har styrke til at slå ham tilbage.
- Mine folk siger, at I er orkspioner. - Spioner? Nej, hør nu …
Hvis I ikke er spioner, hvad er I så?
Svar!
Vi er hobbitter fra Herredet. Frodo Sækker og Samvis Gammegod.
- Din livvagt? - Hans havemand.
Og hvor er jeres luskede ven? Den lurvede skabning.
- Han er et hæsligt væsen. - Der er kun os.
Vi drog af sted fra Kløvedal med syv ledsagere.
En mistede vi i Moria.
To af mine slægtninge, en dværg, en elvermand og to mennesker.
Aragorn, Arathorns søn, og Boromir fra Gondor.
Er du ven af Boromir?
Ja.
Jeg var hans ven.
Så vil det gøre dig ondt at høre, at han er død.
Død? Hvordan? Hvornår?
Jeg havde håbet, at du som en af hans ledsagere kunne fortælle det.
Han var min bror.
General Faramir!
Følg med mig.
Se dernede.
Der er dødsstraf for at bade i Den Forbudte Dam.
De afventer min kommando.
Skal jeg skyde?
Dammen og klipperne golde er så rare og kolde … Saftigsødt.
Vi ønsker os blot en saftigsød fisk så flot.
Vent.
Dette væsen er knyttet til mig. Og jeg til ham.
Han er vores stifinder.
Lad mig gå ned til ham.
Sméagol.
Din herre er her.
Kom, Sméagol.
Stol på herren. Kom.
Skal vi gå nu?
Sméagol, du skal stole på din herre. Følg mig. Kom.
Kom.
Kom, Sméagol. Rare Sméagol. Sådan.
Kom så.
Gør ham ikke fortræd.
- Strit ikke imod, Sméagol. - Herre!
Hvor fører du dem hen?
Svar mig!
Sméagol?
Hvorfor græder den, Sméagol?
Onde mænd gør os fortræd.
Herren narrede os.
Selvfølgelig gjorde han det.
Jeg sagde jo, han var sssnu.
Jeg sagde, han var falsk.
Herren er vores ven. Vores ven.
Herren har forrådt os.
Kommer ikke dig ved.
Lad os være!
Beskidte, små hobbitser. De stjal den fra os.
- Nej, nej. - Hvad har de stjålet?
Min dyrebare!
Vi må se at komme væk. Stik af. Nu.
Du kan godt.
Brug Ringen. Bare denne ene gang.
Tag den på. Og forsvind.
Det kan jeg ikke.
Du havde ret, Sam.
Du forsøgte at sige det, men …
Undskyld.
Ringen er ved at få magt over mig.
Hvis jeg tager den på, så finder han mig.
Han ser mig.
Hr. Frodo …
Nå, så det er svaret på alle gåderne.
Jeg står her i ødemarken med jer …
… I to halvlange, og en skare trofaste mænd.
Herskerringen er inden for rækkevidde.
Nu kan Faramir, Gondors hærfører …
… vise sit værd.
Nej!
Hold op! Lad ham være.
Forstår du det da ikke?
Han skal tilintetgøre den!
Det er derfor, vi skal til Morder. Til Udbjerget.
Osgiliath bliver angrebet. De anmoder om forstærkninger.
Det er en tung byrde. Vil du ikke nok hjælpe ham?
Hr. general?
Klar til afmarch.
Ringen skal til Gondor.
Tak, Brego, min ven.
- Han er i live! - Hvor? Jeg slår ham ihjel!
Du er dog den heldigste, snedigste og mest dumdristige mand, jeg kender.
Åh, kære ven!
Hvor er kongen?
Du er sent på den.
Du ser frygtelig ud.
- En stor hær? - Hele Isengard er på benene.
- Hvor mange? - Mindst ti tusind mand.
- Ti tusind? - Den hær er skabt med ét formål.
At tilintetgøre menneskenes verden.
De når frem i nat.
Lad dem komme!
Sørg for, at enhver våbenfør mand er klar til kamp inden aften.
Vi bevogter porten oppefra.
Ingen hær har nogensinde sat fod i Hornborg.
Det er ikke hare en flok dumme orker. Det er uruk-haler.
Deres brynjer er tykke og deres skjolde brede.
Jeg har kæmpet mange krige, mester dværg.
Jeg ved, hvordan jeg skal forsvare min borg.
De vil storme mod fæstningen som en flodbølge.
Sarumans horder plyndrer og hærger. Det har vi oplevet før.
Vi kan så nye afgrøder.
Huse kan genopføres.
Bag disse mure kan vi holde dem stangen.
De kommer ikke for at plyndre. De kommer for at udrydde mennesker.
Hvad forlanger du af mig?
Se på mine mænd. Deres mod er tyndslidt nu.
Hvis dette er enden for os, skal vi i hvert falde kæmpe, -
- så man vil huske os med ære.
Send ryttere ud, herre konge. Du må bede om hjælp.
Og hvem skulle komme?
Elverfolket? Dværgene?
Vi har ikke de venner, som du har.
De gamle forbund er døde.
- Gondor vil hjælpe os. - Gondor?
Hvor var Gondor, da Vestfolden faldt?
Hvor var Gondor, da fjenderne omringede os?
Nej, Aragorn …
Vi står alene.
- Få kvinder og børn ind i hulerne. - Det tager tid …
Der er ikke mere tid. Vi er i krig.
Bevogt porten.
Vi enter har ikke beskæftiget os -
- med menneskers og troldmænds krige i meget lang tid.
Men nu sker der noget, -
- som ikke er sket i mange tidsaldre.
Enteting.
- Hvad er det? - Det er en forsamling.
En forsamling af hvad?
Bøg. Eg.
Kastanje. Ask. Godt. Godt. Godt.
Mange er kommet.
Nu skal vi beslutte, om enterne skal drage i krig.
Skynd jer.
Bønder, smede og staldknægte.
Ingen af dem er soldater.
- De fleste har set for mange vintre. - Eller for få.
Se på dem. De er bange. Man kan se angsten I deres øjne.
Og det har de god grund til.
Tre hundrede mod ti tusind!
De har større chance her end i Edoras.
De kan ikke vinde den kamp.
De bliver slået ihjel alle sammen.
Og jeg falder som en af dem!
Lad ham gå, min ven. Lad ham være.
Enhver, der kan bære et sværd, er blevet sendt hen til våbenkamret.
Herre?
Hvem er jeg, Gamling?
Vores konge, herre.
Og stoler du på din konge?
Herre, dine mænd følger dig til den bitre ende.
Den bitre ende.
Hvor er hesten og rytteren?
Hvor er det horn, som gjaldede?
De er borte som regn på bjergene.
Som vinden i engen.
Vestens dage er svundet bort …
… bag bjergene …
… ind i skyggerne.
Hvordan er det dog gået til?
Giv mig dit sværd.
- Hvad hedder du? - Haleth, Hámas søn.
Folkene siger, at vi ikke overlever natten.
De siger, at det ser håbløst ud.
Det er et godt sværd.
Haleth, Hámas søn …
… der er altid håb.
Hidtil har vi stolet på dig, og du har ikke svigtet os. Tilgiv mig.
Jeg burde ikke have mistet modet.
Der er intet at tilgive, Legolas.
Gid jeg kunne få den her tilpasset.
Den strammer lidt over brystet.
Det er ikke et orkhorn.
Send bud efter kongen. Luk porten op!
- Hvordan går det til? - Jeg bringer bud fra Elrend i Kløvedal.
Der var engang et forbund af elverfolk og mennesker.
Engang kæmpede og døde vi sammen.
Vi vil holde det forbund i ære.
] er meget velkomne.
Vi er stolte over atter at kæmpe side om side med mennesker.
Du kunne godt have valgt et bedre sted.
Lad os håbe, at dit held varer natten over.
- Dine venner er ved din side, Aragorn. - Lad os håbe, at de overlever natten.
Vis dem ingen nåde …
… for I skal ikke forvente nåde!
- Hvad sker der derude? - Skal jeg beskrive det for dig?
Eller skal jeg finde en kasse til dig?
Vent!
Nu begynder det.
Parat!
Deres brynjer er svage ved halsen og under armene.
Skyd!
Ramte de noget?
Giv dem en salve!
- Skyd! - Skyd!
Send dem over til mig! Kom bare!
Stormstiger!
Godt!
Sværd!
- To allerede, Legolas. - Jeg er på min syttende.
Sådan en spidsøre skal ikke overgå mig!
19!
Merry.
Vi er netop nået til enighed.
Ja?
Jeg har fremlagt jeres navne for entetinget.
Og vi er enige om …
… at I ikke er orker.
Det var da godt nyt.
Og hvad med Saruman? Har I besluttet noget med ham?
- Nu ikke så hastig, mester Meriadoc. - Hastig?
Vores venner er i fare. De kan ikke kæmpe krigen alene.
Krig? Ja. Den vedrører os alle.
Men en ting må I forstå, unge hobbitter.
Det tager lang tid at sige noget på oldentisk.
Og vi siger aldrig noget, -
- medmindre det er værd -
- at give sig lang tid til at sige det.
Sytten! Atten! Nitten!
Tyve!
Enogtyve!
Portvejen!
Er det alt, hvad du kan mønstre, Saruman?
Gør det af med ham, Legolas!
Slå ham ihjel!
Forstærk porten!
Hold dem tilbage!
Aragorn!
Gimli!
Angrib!
Enterne kan ikke standse denne storm.
Vi må bare ride stormen af, sådan som vi altid har gjort.
Er det jeres beslutning?
Det er ikke vores krig.
Men I er da en del af denne verden!
Er I ikke?
I må hjælpe os.
I må gøre noget.
Du er ung og tapper, mester Merry.
Men din rolle i eventyret er forbi. Vend nu hjem.
Måske har Træskæg ret.
Vi har ikke noget at gøre her. Det er for stort for os.
Hvad skulle vi kunne gøre?
Vi har jo dog Herredet.
Måske skulle vi vende hjem.
Liden fra Isengard breder sig.
Og skovene ved Tokerland og Bukland kommer til at stå i flammer.
Og så er alt det, der var grønt og godt, væk.
Og så er der ikke noget Herred.
Aragorn! Tilbage til tårnet!
Haldir! Tilbage til tårnet!
Hvorfor standser I nu?
Haldir!
Til porten! Træk sværdene!
Vi kan ikke holde stand meget længere.
- Hvor lang tid skal du bruge? - Så lang tid, som I kan give mig.
Gimli!
Tømmer!
- Kom nu. Vi klarer dem sagtens. - Der er lang vej.
Så kast mig.
Jeg kan ikke springe. Kast mig.
- Sig det ikke til elvermanden. - Jeg siger ikke et ord.
- Barrikadér døren! - Gør plads!
Højt op!
Gimli! Aragorn! Se at komme væk!
Aragorn!
Tilbagetrækning!
- Få dem tilbage. - Tilbage!
De trænger gennem muren. Tilbagetrækning!
Få dem ind i en fart!
Jeg sætter jer ned ved skovens vestgrænse.
Derfra kan I vandre nordpå til jeres hjemland.
Vent! Stands!
Stands!
Vend om.
- Bær os sydpå. - Sydpå?
Men så kommer I jo forbi Isengard.
Ja. Netop.
Vi slipper ubemærket forbi Saruman.
Jo tættere vi er på faren, desto sikrere er vi. Han venter os ikke.
Det forstår jeg ikke.
På den anden side er I jo meget små. Måske har du ret.
Vi går sydpå.
Hold fast, små Herredsfolk.
Jeg kan li' at vandre sydpå.
Det føles, som om man går ned ad bakke.
- Er du vanvittig? Vi bliver fanget. - Nej, vi gør ej.
Ikke denne gang.
Se der. Osgiliath brænder!
Ringen kan ikke redde Gondor. Den har kun magt til at ødelægge.
Slip mig fri.
Skynd jer.
Faramir! Slip mig fri!
Der er en familie af små markmus, som af og til klatrer op og kilder mig.
De vil hen et sted, hvor de …
Mange af de træer var mine venner.
Væsner, som jeg har kendt, fra de var små nødder og agern.
- Det gør mig ondt, Træskæg. - De havde deres egen røst.
Saruman.
En troldmand burde vide bedre!
Der findes ingen forbandelse på elvisk, entisk eller menneskesprog, -
- som dækker dette forræderi.
I aften har jeg et opgør med Isengard …
… med klipper og sten.
Ja!
Kom, mine venner. Enterne drager i krig.
Sandsynligvis går vi vores undergang i møde.
Det er enternes sidste march.
Orkerne har erobret østbredden. Vi bliver løbet over ende inden aften.
- Hr. Frodo? - Den kalder på ham, Sam.
Hold ud, Frodo. Du klarer den.
Før dem hen til min far. Sig, at Faramir sender en stor gave.
Et våben, som kan vende krigslykken.
Ved du, hvordan det gik Boromir?
Vil du vide, hvorfor din bror døde?
Han ville tage Ringen fra Frodo, skønt han havde svoret at beskytte ham.
Ringen gjorde din bror gal!
Hr. Frodo?
De er her.
De er kommet.
Nazgûl!
Bliv her. Hold jer skjult.
I dækning.
Fæstningen er faldet. Det er forbi.
Du sagde, at fæstningen ikke faldt, så længe dine folk forsvarede den.
De forsvarer den stadig.
De bryder ind!
Kan kvinderne og børnene ikke finde en anden vej ud af grotten?
Er der ingen anden vej?
Der er en smal sti op i bjergene. Men uruk-halerne indhenter dem.
- Få kvinderne og børnene op til passet. - Al den død.
Hvad kan man stille op mod det had?
Rid ud sammen med mig.
- Rid ud og mød dem. - For død og ære.
For Rohan.
- For dit folk. - Solen står op!
Jeg vender tilbage den femte dag.
Se mod øst ved daggry.
Ja.
Helm Hammerhånds horn skal gjalde i kløften …
… for sidste gang.
Ja!
Nu er timen kommet, hvor vi sammen drager vore sværd.
Vågn nu, vældige gerninger.
Frygt ej vrede, ødelæggelse eller morgenrøde.
Gandalf.
Kong Théoden står alene.
Nej, ikke alene. Rohirrim!
- Éomer! - For kongen!
Ja!
Pletskud!
Bryd dæmningen ned og sæt floden fri!
Pippin! Hold fast!
Hold fast, små hobbitter.
Hvad gør du?
Hvor skal du hen?
Det er jo mig.
Det er din ven Sam.
Kender du ikke din egen Sam?
Jeg magter det ikke, Sam.
Det ved jeg godt.
Det er helt forkert.
Vi burde slet ikke være her.
Men det er vi.
Det er som i de store eventyr, hr. Frodo.
De, der virkelig betød noget, var altid fulde af mørke og farer.
Og man ville ikke høre slutningen, for hvordan skulle det kunne ende godt?
Hvordan kunne verden blive god igen, når der var sket så meget ondt?
Sejr!
Men det er jo kun flygtigt.
Selv skygger og mørke må vige.
En ny dag gryr.
Og når solen skinner, stråler dens lys meget klarere.
Det er de historier, man husker. De, der betød noget.
Selv da man var for lille til at forstå, hvorfor det betød noget.
Men jeg tror, at jeg forstår det. Nu forstår jeg det.
Folk i eventyrene havde mulighed for at give op, men det gjorde de ikke.
De holdt ud …
… fordi de havde noget at holde fast ved.
Hvad holder vi fast ved, Sam?
At der findes noget godt i denne verden, hr. Frodo.
Og det er værd at kæmpe for.
Nu forstår vi vist endelig hinanden, Frodo Sækker.
Du kender dit lands love. Din fars love.
Hvis du sætter dem fri, mister du livet.
Så lad mig miste det.
Sæt dem fri.
Saurons vrede er frygtelig, og hans hævn kommer som et lyn.
Slaget om Helms Kløft er forbi.
Slaget om Midgård skal til at begynde.
Nu hviler alt håb på to små hobbitter …
… et sted i ødemarken.
Gad vide, om man nogensinde vil skrive sange og eventyr om os?
Gad vide, om folk en dag vil sige: "Lad os høre om Frodo og Ringen."
Så vil jeg sige: "Ja. Det er min yndlingshistorie."
"Frodo var modig, ikke også, far?" "Jo, min dreng."
"Den berømteste af alle hobbitter. Og det siger ikke så lidt."
Du glemte en af hovedpersonerne: "Samvis den Tapre".
Jeg vil høre mere om Sam.
Frodo var ikke nået langt uden Sam.
Gør nu ikke nar ad mig, hr. Frodo. Jeg mente det skam.
Det gjorde jeg også.
"Samvis den Tapre".
Sméagol?
Herre.
Herren passer på os.
Herren vil os intet ondt.
Herren brød sit løfte.
Sméagol vil ikke. Stakkels, stakkels Sméagol.
Herren har forrådt os.
Ond. Lusket. Falsk.
Vi burde kværke hans beskidte, lille hals.
Slå ham ihjel! Slå ham ihjel!
Slå dem begge ihjel! Så tager vi den dyrebare …
… Og så bliver vi herre!
Men den fede hobbit ved det. Hans øjne skuler altid.
Så stikker vi dem ud.
Stikker hans øjner ud og lader ham kravle.
Ja. Ja. Ja.
Slå dem begge ihjel.
Ja. Nej! Nej!
Det er for farligt. For farligt.
Hvor blev han nu af? Hvor er du, Gollum?
Vi kan lade hende gøre det.
Ja. Hun kan gøre det.
Ja, dyrebare, det kan hun.
Og så tager vi den, når de er døde.
Når de er døde.
Kom så, hobbitser. Der er lang vej endnu.
Sméagol viser vej. Følg mig.
Tekstning: Aage Brock SDI Media Denmark
Baseret på Ilda Nyrop Ludvigsens bogoversættelse.