— Ти не пройдеш! — Ґендальфе!
Я слуга довічного вогню, причетний до полум’я Анору.
Повертайся до темряви.
Темне полум’я безодні тебе не врятує, володарю Удуну!
Ти не пройдеш!
Ні! Ні!
Ґендальфе!
Біжіть, божевільні!
Ні!
Ґендальфе!
Що, пане Фродо?
Нічого.
Наснилося.
Мордор. Єдиний у Середзем’ї край куди нас не вабить.
І єдиний куди ми рвемось.
І куди не дійдемо.
Треба визнати, пане Фродо, ми заблукали.
Навряд чи Ґендальф говорив про цей шлях.
Він багато про що не говорив, Семе...
...але воно сталося.
Пане Фродо?
Це перстень?
Він важчає.
— Що у нас із харчами? — Подивимось.
О, це діло.
Лембас. І ще гляньте!
Ще один Лембас.
Я не дуже полюбляю заморські наїдки...
...але це ельфійське їдло цілком пристойне.
Твого духу ніщо не засмучує?
Хіба що, ті хмарюки.
Місце, ніби, знайоме.
Бо ми вже тут були.
Ми ходимо колами.
Оце сморід.
Закладаюсь, що тут неподалік драгва.
— Відчуваєте запах? — Так.
Відчуваю.
Ми тут не самі.
Крадії. Крадії.
Підлі маленькі злодії.
Де він?
Вони вкрали його в нас.
Мій скарб.
Прокляті, ми їх ненавидимо!
Він наш і ми його візьмемо!
Це – Жало.
Ти вже його бачив...
...правда, Ґолуме?
Відпусти його, бо перетну тобі горлянку.
Пече!
Вона нас пече!
І морозить!
Недобрі ельфи сплели її.
— Зніміть її з нас! — Ану, цить!
Так діла не буде. Цей вереск почують усі орки Мордору.
— Краще просто зв’язати його і кинути. — Ні!
Ми тоді помремо! Помремо!
Іншого ти й не заслуговуєш!
Можливо він і заслуговує смерті.
Але зараз його мені тільки шкода.
Ми будемо хорошими, якщо ви нас пожалієте.
Зніміть це з нас.
Ми присягаємось вам коритися.
Ми присягаємось.
Я не повірю жодній твоїй клятві.
Ми присягаємося...
...служити повелителеві скарбу.
Ми поклянемося на...
...на скарбі.
Ґолум. Ґолум.
Перстень підступний. Але він не дасть порушити твою клятву.
Так...
...на скарбі.
На скарбі.
Я тобі не вірю!
— Назад! Я сказав назад! — Семе!
Він же нас дурить.
Якщо його відпустити, він задушить нас уві сні.
— Ти знаєш шлях у Мордор? — Так.
Ти бував там?
Так.
Ти виведеш нас до Чорної Брами.
Мері!
Що таке? Чим пахне?
Людським м’ясом.
Араґорн.
Вони натрапили на наш слід.
Біжімо!
Вони пришвидшили ходу.
Певно запах наш відчули.
Мерщій!
Ґімлі, наздоганяй!
Три дні і три ночі гонитви.
Без їжі, без відпочинку.
А нашого звіра ні сліду, а вся надія на голе каміння.
Листя Лоріяну знічев’я не падає.
Вони ще можуть бути живі.
Вони нас випереджають менше ніж на день. Біжімо.
Уперед, Ґімлі. Ми їх наздоганяємо!
Не вмію я по горбах бігати. Ми, ґноми, прудконогі.
Але на коротких відстанях.
Роган.
Край конярів.
Тут справді щось не те.
Якась лиха сила додає їм швидкості.
І протидіє нам.
Леґоласе! Що бачать твої ельфійські очі?
Уруки повертають на північний схід.
Вони несуть гобітів у Ізенґард.
Саруман.
Світ змінюється.
Хто має силу опиратися арміям Ізенґарда...
...та Мордору?
Опиратись міці Саурона і Сарумана...
...та союзу двох фортець?
Разом, мій володарю Сауроне...
...ми пануватимемо в Середзем’ї.
Старий світ згорить у вогні плавилень.
Ліси впадуть.
Постане новий лад.
Мечі, списи та залізні кулаки орків...
...запустять машину війни.
Треба тільки знищити тих, хто нам протистоїть.
Конярі забрали вашу землю.
Загнали ваш народ у гори, животіти на скелях.
Убивці!
Поверніть собі те, що у вас украли.
Спаліть їхні селища!
Почнімо з Рогану.
Ці селюки надто довго вам опиралися.
Тепер цьому кінець.
Еотайне! Еотайне!
Бери свою сестру. Без мене ви швидше доїдете.
Тато не дозволяє Еотайну сідати на Ґарулфа.
Він для нього завеликий.
Послухайте мене. Скачи в Едорас, бий на сполох.
— Ти зрозумів? — Так, мамо.
Я не хочу їхати. Я не хочу їхати, мамусю.
Фредо, я знайду вас там.
Поспішайте!
Їдь, дитинко.
Мій повелителю, Роган...
...от-от впаде.
Теодреде.
Володарю, вашого сина тяжко поранено.
Він потрапив у засідку до орків.
Якщо ми не захистимо своєї країни, Саруман забере її силоміць.
Це брехня.
Саруман Білий завжди був нашим другом і союзником.
Ґриму.
Орки спустошують наші землі.
Не зустрічаючи опору, вони безкарно мордують люд.
Орки позначені білою долонею Сарумана.
Нащо ти бентежиш і так заклопотаний розум?
Невже ти не бачиш?
Твій дядько втомився від твого невдоволення...
...твого ратоборства.
Ратоборства?
Давно ти Саруманові продався?
Що він тобі пообіцяв, Ґриму?
Коли наш народ винищать щось перепаде і тобі?
І не задивляйся на мою сестру.
Не ходи за нею назирці.
Ти багато бачиш, Еомере, син Еомунда.
Забагато.
Тебе вигнано з королівства «Роган»...
...під страхом смерті.
Дихай, дихай. Це головне.
Дихай.
Вони бігли так, ніби їхні володарі поганяли їх канчуками.
Без відпочинку ми...
...далі не підемо.
Розкласти багаття!
Мері!
Я думаю, Піпін, даремно ми покинули Край.
Що це за звуки?
Це дерева.
Що?
Пам’ятаєш праліс на кордонах Заячих Пагорбів?
Люди кажуть, що через особливу воду, дерева там ростуть до неба...
...і ожили.
Ожили?
Дерева шепочуться...
...розмовляють один з одним...
...навіть ходять.
Я вмираю з голоду.
Ми вже три дні не їли нічого крім поточеного червою хліба.
Так!
Чого б не попоїсти м’ясця?!
Їхнього.
Вони такі свіженькі.
Вони не для їжі.
А ноги?
Ноги ж їм непотрібні.
— Вони такі апетитні. — Назад, мерзото!
— Рубай їх! — Вб’ємо трохи.
Ні!
М’ясо таки в нашому меню буде.
Піпін.
Повзімо.
Ну ж бо.
Кричіть.
Кличте на допомогу, скавучіть.
Тепер вас ніхто не врятує.
Піпін!
Схід сонця червоний.
Цієї ночі пролилася кров.
Вершники Рогану...
...що нового на кордоні?
Що шукають у Рогані – ельф, людина і ґном?
Відповідайте!
Спершу сам назвися, вершнику, тоді і я говоритиму.
Я відтяв би твою голову, ґноме...
...та надто близько вона до землі.
Ти помреш раніше, ніж встигнеш підняти меча.
Я Араґон, син Араторна.
Це Ґімлі, син Ґлоїна, і Леґолас із лісового царства.
Ми друзі Рогану і вашого короля Теодена.
Теоден тепер не відрізнить друга від ворога.
Навіть рідним не вірить.
Саруман отруїв мозок нашого короля...
...та оголосив ці землі – своїми володіннями.
Вірність Рогану зберіг тільки мій загін.
За це нас вигнали.
Білий чаклун дуже підступний.
Кажуть, він з’являється там і тут...
...у подобі діда у плащі і каптурі.
І скрізь його шпигуни, обходять наших вартових.
Ми не шпигуни.
Ми вистежуємо загін уруків, які пройшли на захід.
Вони схопили двох наших друзів.
Уруків знищено. Ми перебили їх уночі.
З ними було двоє гобітів. Ви бачили двох гобітів?
Гобіти – коротуни. Ви б подумали що це діти.
Живих ми не лишали.
А трупи склали і спалили.
Вони мертві?
Мені дуже жаль.
Гасуфеле! Ароде!
Нехай вам з цих коней буде більше користі, аніж їхнім попереднім власникам.
Прощавайте.
Шукайте своїх.
Та не живіть надією.
Вона покинула ці землі.
На північ їдемо!
Це ж їхній пасок.
Ми їх підвели.
Тут лежав гобіт.
А тут другий.
Вони повзли.
Зі зв’язаними руками.
Розрізали пута.
Тут вони бігли.
Їх переслідували.
Пасок!
Біжи!
Сліди ведуть від бойовища...
...у ліс Фанґорн.
Фанґорн?
Яка мана їх туди погнала?
— Ми втекли від нього? — Схоже втекли.
Я повириваю ваші тельбухи!
Йдіть сюди!
На дерево. Залазь на дерево.
Його нема.
Мері!
Зробимо червоточину у твоєму черепі!
Тікай, Мері!
Орченята.
Воно балакає, Мері. Дерево балакає.
Дерево?
Я – не дерево!
Я – Ент.
Доглядач дерев.
Лісовий чередник.
Не розмовляй із ним Мері.
Не заохочуй!
Дехто зве мене «Деревобородом».
І за кого ти?
За кого?
Я ні за кого, орченя...
...бо за мене ніхто.
Про ліси ніхто вже не дбає.
Ми не орки! Ми гобіти!
Гобіти?
Ніколи не чув про гобітів.
Схоже на орчі вигадки.
Вони приходять з вогнем.
З сокирами.
Гризуть, кусають, трощать, рубають, палять!
— Трикляті ненажерливі зайди! — Ні!
Ти не розумієш. Ми гобіти!
Коротуни!
З Краю!
Може так...
...а може й ні.
Білий чаклун має знати.
Білий Чаклун?
Саруман.
Бачите? Бачите?
Ми вас вивели.
Хутчіш, гобіти, хутчіш!
Таке щастя, що ми знайшли вас.
Хороший гобіт.
Болото, він завів нас у трясовину.
У трясовину, так, так.
Ходімо, господаре. Ми проведемо вас безпечною стежкою крізь туман.
Ходімо, гобіти, ходімо. Підемо швидко.
Це я знайшов її. Я.
Дорогу через мочарі.
Орки нею не ходять. Орки її не знають.
Вони йдуть берегом хто-зна де.
Ходіть швидко.
Щоб ми були м’які і легкі як тіні.
Там мертвяки!
У воді обличчя мерців.
Усі мертві.
Згнилі люди, ельфи та орки.
Колись давно була велика битва.
Мертві Мочарі.
Так. Так вони і звуться.
Сюди.
Вогні обходьте.
Обережно, якщо гобіти не хочуть приєднатись до мерців...
...і теж запалити свічечки.
Фродо!
— Ґолум? — Вогні обходьте.
— Ґолуме! — Пане Фродо!
Як ви?
Такий блискучий.
Такий прекрасний.
Наш скарб.
Що ти сказав?
Господар хай спить.
Господарю будуть потрібні сили.
— Хто ти? — Не питайте нас. Не ваше діло.
Ґолум. Ґолум.
Ґендальф сказав мені, що ти з річкового народу.
Руки, серденько холонуть. Блукачів, які не вдома.
Він сказав, що твоє життя було сумне.
Що попереду не знати, місяченька не діждати.
Колись ти був схожим на гобіта.
Правда?
Смеаґол.
Як ви мене назвали?
Таким було твоє ім’я.
Колись, дуже давно.
Моє ім’я.
Смеаґол.
Чорні вершники!
Ховайсь! Ховайсь!
Вставай, Фродо! Вставай!
Швидше, вони нас побачать!
— Я думав вони загинули. — Загинули?
Ні, їх нічим не вб’єш.
Духи!
Летючі духи!
Вони кличуть його.
Вони кличуть скарб.
Пане Фродо. Все добре.
Я з вами.
Треба йти, гобіти.
Чорна Брама дуже близько.
Орча кров.
Дивні сліди.
Яка тут задуха.
Це старий ліс.
Дуже старий.
Сповнений спогадів...
...і гніву.
Дерева розмовляють один з одним.
Ґімлі!
Опусти сокиру.
Там хтось є.
Що ти бачиш?
Наближається білий чаклун.
Не дайте йому говорити. Він накладе на нас закляття.
Діяти треба швидко.
Ви йдете слідами двох молодих гобітів.
Де вони?
Вони пройшли тут позавчора.
І зустріли того, кого не сподівались побачити.
Тепер ви спокійні?
Хто ти?
Покажись!
Це неможливо.
Ти загинув.
У вогні...
...та у воді.
У бездонному підземеллі і на хмарній вершині...
...я бився з ним, з Морґотським Барлоґом.
Доки, врешті, не здолав супостата...
...і не скинув його труп на дикий крутосхил.
Пітьма поглинула мене...
...викинувши за межі свідомості і часу.
Зорі роїлися над головою...
...і кожен день був завдовжки, як вік на землі.
Але то був не кінець.
Я знову відчув у собі життя.
Мене послали назад..
...завершити мою місію.
Ґендальф.
Ґендальф?
Так.
Колись мене звали так.
Ґендальф Сірий.
Так мене звали.
Ґендальф.
Я – Ґендальф Білий.
Я повернувся до вас...
...у часи змін.
Один етап вашої подорожі скінчився. Починається наступний.
У Роган прийшла війна. Нам негайно треба їхати в Едорас.
Або це один з Меорас...
...або на очах моїх якась полуда.
Тінебор.
Він цар над усіма кіньми...
...він не раз рятував мене у біді і став моїм другом.
Мій дім глибоко в хащах...
...біля підніжжя гори.
Я обіцяв Ґендальфові берегти вас.
І я вас берегтиму.
Дерева здичавіли і стали небезпечні.
У їхніх серцях тліє злоба.
Вони б розчавили вас за першої нагоди.
Нас, Ентів, залишилось так мало.
Замало, щоб їх приборкати.
Чорна Брама Мордору.
Тільки б усе було добре.
Щоб сказав мій старий, якби побачив нас зараз?
Господар велів показати йому дорогу в Мордор.
І добрий Смеаґол зробив, як йому наказав господар.
Так і є.
От і все.
Далі нам не пройти.
Дивіться!
Брама.
Відчиняється!
Я бачу як можна спуститись.
Семе, ні!
Господаре!
— Я не прошу тебе йти зі мною, Семе. — Я знаю, пане Фродо.
Там навіть ельфійські плащі не сховають нас.
— Ходімо! — Ні!
Ні! Ні, господаре!
Вас піймають! Вас піймають.
Не несіть йому скарб.
Йому ж потрібен скарб.
Він увесь час його шукає.
І скарб хоче до нього повернутися.
Але скарб віддавати йому не можна.
Ні! Є ще один шлях.
Потаємніший. Темний.
— Чого ж ти раніше не сказав? — Бо господар не питав.
Він щось не добре задумав.
Ти кажеш, що є інший шлях у Мордор?
Так. Там стежка...
...потім східці.
А за ними...
...тунель.
Він же ж привів нас сюди, Семе.
Ні, пане Фродо.
Він дотримав слова.
Ні.
Веди, Смеаґоле.
Добрий Смеаґол радий допомогти.
Едорас і Золотий Двір Медуселда.
Там Теоден, король Рогана...
...чий розум потьмарено.
Саруман міцно вчепився в короля Теодена.
Володарю, ваш син...
...помер.
Володарю?
Дядечку?
Ви не підете до нього?
Ви нічого не зробите?
Думайте, перш ніж щось сказати.
На гостинність тут не розраховуйте.
Він мабуть помер уночі.
Яка лиха королівська доля...
...втратити єдиного сина і спадкоємця.
Я розумію. Як важко тобі змиритися з його смертю.
Надто тепер, коли твій брат тебе покинув.
Не займай мене, змію!
Тебе ж усі покинули.
Ніхто не знає, про що ти говориш із мороком...
...гіркими нічними годинами...
...коли все твоє життя згасає.
Коли стіни твого покою тиснуть на тебе.
Він як клітка для дикого звіря.
Така врода.
І такий холод.
Наче згаслий світанок ранньої весни...
...ще по зимовому холодний.
Твої слова – отрута.
На цвинтарі, мабуть, веселіше.
Я не пущу вас перед очі короля озброєними, Ґендальфе Сіроризнику.
Наказ Ґрима Червовуста.
Патерицю.
Ви ж не заберете ціпка у старого діда.
Володарю, прийшов Ґендальф Сірий.
Провісник лиха.
Гостинність при твоєму дворі, більше не в пошані...
...королю Теодене?
Його сюди не запрошували.
Чого я маю тебе вітати...
...Ґендальфе Старий Вороне?
Доречне запитання, мій володарю.
Завжди з’являється запізно...
...цей штукар.
Я називаю його горе-вісником.
А таким гостям ніде не раді.
Мовчи. Тримай свій роздвоєний язик за зубами.
Я не для того пройшов крізь вогонь і смерть...
...щоб сперечатися з безмозким хробаком.
Патериця.
Я ж наказав забрати у нього патерицю.
Теодене...
...сину Тенґеля...
...надто довго ти перебував у пітьмі.
Я б на твоєму місці не сіпався.
Слухай мене!
Я знімаю з тебе...
...закляття.
Тут ти не маєш сили...
...Ґендальфе Сірий.
Я вичавлю тебе, Сарумане, як вичавлюють отруту з рани.
Стійте.
Якщо ти мене виженеш, Теоден помре.
Ти не вбив мене...
...і його не вб’єш.
Роган мій.
Вийди.
Я впізнав тебе.
Еовін.
Ґендальф?
Вдихни знову на повні груди, друже.
Тривожними були мої сни.
Твої пальці згадають свою силу...
...коли охоплять руків’я меча.
Я ж тільки...
...вірно тобі служив, володарю.
Через тебе, п’явко, я повзав на чотирьох, як тварина!
Не проганяй мене з-перед очей.
Ні, володарю! Не треба.
Відпустіть його.
Через нього пролито забагато крові.
Дорогу!
Хай живе король Теоден!
Де Теодред?
Де мій син?
Зімбельмайн.
Ці квіти завжди росли на могилах моїх предків.
А тепер ними заростатиме могила мого сина.
Горе мені, що я дожив до такого.
Молоде гине, а старе живе.
Мені судилося...
...побачити занепад мого дому.
У смерті Теодреда нема твоєї провини.
Батьки не повинні ховати своїх дітей.
За життя він був незламний.
Тож його дух приєднається до духів пращурів.
Він помер.
Але ти відповідаєш за своє королівство.
Вони були не готові.
Беззбройні.
І тепер дикуни плюндрують Західну Низовину, спалюючи все на своєму шляху.
Скирти, хатини і дерева.
Де мама?
Це тільки початок того, що готує для вас Саруман.
Тим паче тепер його підганяє страх перед Сауроном.
Вийди на зустріч йому.
Захисти від нього жінок і дітей.
Ти маєш битися.
Цієї миті 2000 відданих вам людей їде на північ.
Еомер вірний вам.
Його люди повернуться і битимуться за свого короля.
Вони вже ліґ за 300 звідси.
Еомер нам не допоможе.
Розумію, чого ви від мене добиваєтесь...
...але я не прирікатиму свого народу на певну загибель.
Відкритої війни я не почну.
Відкрита війна вже почалася так, чи інакше.
Гадаю, король Рогана...
...поки що Теоден, а не Араґорн.
І що вирішив король?
Король наказав...
...покинути місто.
Порятунок ми знайдемо в Гельмовій западині.
Не обтяжуйте себе майном. Беріть тільки харчі в дорогу.
Гельмова западина.
Тікають у гори, коли б мали стояти на смерть.
Хто ж їх захистить, як не їхній король?
Він вірить, що це найкраще для його народу.
Гельмова западина не раз їх рятувала.
З тієї ущелини нема виходу. Теоден сам іде у пастку.
Він думає, що рятує свій народ.
Але там їх чекає різня.
Теоден вольова людина, але я за нього боюсь.
Я боюсь за весь Роган.
Араґорне, ти будеш потрібен йому наприкінці.
Йому і людям Рогану.
Вони мусять вистояти.
Вони вистоять.
Сірий Мандрівник.
Так мене називали.
Я вже триста людських життів тинявся на цій землі, а зараз не маю часу.
Якщо пощастить мої пошуки не будуть марні.
Чекай мене з першим променем п’ятого дня.
На світанку подивися на схід.
Рушай.
А ви непогано володієте мечем.
Наші жінки давно затямили:
і без меча можна померти від меча.
Мене не лякають ані смерть, ані біль.
Що ж вас лякає, пані?
Клітка.
Сидіти за ґратами все життя, доки не звикнеш.
А до звитяг уже не буде ні жаги, ні бажання.
Ви донька королів...
...захисниця Рогану.
Я не вірю, що вас чекає така доля.
Теоден не залишиться в Едорасі.
Місто приступне, і він це знає.
Знає, що Едорасу загрожує небезпека.
Вони тікатимуть у Гельмову западину...
...славну Роганську фортецю.
Це тяжка подорож серед гір.
Перехід буде довгим.
З ними будуть жінки і діти.
Пошли своїх вершників-варґів.
Смердючко, ми не встигаємо за тобою.
— Навіщо ти так? — Як?
Постійно обзиваєш його, принижуєш.
Тому що.
Тому що він такий, пане Фродо.
Брехливість і хитрість – його єство.
Йому потрібен тільки перстень. На решту йому начхати.
Ти не знаєш як на нього той перстень вплинув...
...і як досі впливає.
Семе, я хочу йому допомогти.
Навіщо?
Я маю вірити, що він знову стане собою.
Йому не поможеш, пане Фродо.
Що ти про це знаєш? Нічого!
Пробач, Семе. Не знаю, чому я це сказав.
А я знаю.
Це перстень.
Ви не можете відірвати від нього очей.
Я ж бачу.
Ви не їсте. Майже не спите.
Він поневолив вас, пане Фродо.
— Опирайтесь йому. — Я знаю, що робити, Семе.
Перстень довірили мені. Це моя місія.
Моя! І тільки моя!
Ви себе чуєте?
Ви знаєте, кого ви мені нагадуєте?
Ми хочемо його.
Він нам потрібен.
Потрібен скарб.
Вони поцупили його в нас.
Підступні гобіти.
Злі, брехливі, хитрі.
Ні, господар не такий.
Такий. Брехливий.
Вони обмануть тебе, скривдять, ошукають!
Господар – мій друг.
Нема у тебе друзів. Ніхто тебе не любить.
Я не слухаю, я не слухаю.
Ти брехун і злодій.
Ні.
Убивця.
Зникни.
Зникнути?
Ненавиджу тебе.
А що ти без мене? Ґолум. Ґолум.
Я нас урятував.
Ми вижили завдяки мені.
Тепер усе не так.
Що ти сказав?
Тепер про нас дбає господар.
Ти нам не потрібен.
Що?
Йди...
...і не повертайся.
Ні.
Йди і не повертайся.
Йди і не повертайся!
Ми сказали йому йти геть.
Ми його прогнали і він зник, скарбе.
Зник, зник!
Смеаґол вільний!
Гляньте.
Гляньте, що приніс Смеаґол?
Такі молоденькі.
Такі ніжні. Дуже ніжні.
Їжте, їжте!
Його ж виверне...
...припини.
Кроликів можна лише тушкувати.
Що він робить?
Тупий, жирний Гобіт.
Взяв і зіпсував.
Що тут псувати? На них майже не було м’яса.
Сюди б ще бульби.
Бульби, скарбе?
Що це таке?
Кар-то-пля.
Можна зварити, потовкти і з’їсти з м’ясом.
А ще можна спекти і ласувати зі смаженою рибкою.
Навіть, ти б від такого не відмовився.
Відмовився би.
Псувати рибу.
Нам би сирої...
...живої.
А картоплю – сам їж.
Ти безнадійний.
Пане Фродо?
— Хто вони? — Погані люди.
Слуги Саурона.
Їх скликано до Мордору.
Володар темряви збирає всю свою рать.
Уже не довго. Скоро він буде готовий.
— Готовий, до чого? — Почати війну.
Останню війну, яка накриє мороком увесь світ.
Нам треба йти. Ходімо, Семе.
Пане Фродо.
Дивіться.
Це ж слоні.
Вдома ніхто не повірить.
Смеаґоле?
Засиділись ми тут.
Пішли, Семе.
Зв’яжіть їм руки.
Ваша правда, наших жінок побачиш не часто.
Вони такі схожі голосами і зовнішністю на чоловіків...
...що їх нерідко плутають із нами.
Вони бородаті.
А це породило казочку...
...що у ґномів, нібито, нема жінок...
...і що ґноми просто вистрибують із ям у землі...
...а це, як ви розумієте, сміховинно.
Усе гаразд. Без паніки.
Я це навмисно.
Світло вечірньої зорі не яскравіє і не тьмяніє.
І я його дарую кому хочу.
Як і моє серце.
Спи.
Я і так сплю.
Це сон.
Тоді це приємний сон.
Спи.
Колись, ти мені сказала...
...що цей день настане.
Це не кінець, це початок.
Ти маєш іти з Фродо.
Це твій шлях.
Мій шлях приховано від мене.
Він уже простелився перед тобою.
Ти вже не можеш зневіритись.
Арвен...
Навіть, якщо ти зневірився у всьому.
Повір у це.
Повір у нас.
Де вона?
Та жінка, що подарувала вам цю прикрасу.
Наш час тут закінчується.
Час Арвен закінчується.
Не тримай її.
Дозволь їй відплисти на захід.
Нехай своє кохання до тебе вона забере у невмирущі землі.
Там воно квітнитиме довіку.
І буде тільки спогадом.
Я не покину своєї доньки тут на погибель.
— Вона залишається, бо ще має надію. — Вона через тебе залишається.
А має бути зі своїм народом.
Ти маєш шанс на інше життя.
Без війни, горя, без відчаю.
Навіщо ти це кажеш?
Я смертний, а ти ельфійка.
То був сон, Арвен.
Не більше.
Це твоє.
Це подарунок.
Збережи його.
Ви не чуєте?
Вона відпливла до невмирущих земель із рештками свого народу.
Що таке?
— Гаме? — Я не знаю.
Варґи!
Це розвідник!
— Що там таке? — Варґи! На нас напали!
Заберіть їх звідси!
Усі вершники в голову валки.
Підсадіть мене, я теж вершник.
Давайте!
Ти маєш відвести людей до Гельмової западини, і покваптесь.
— Я можу битись. — Ні!
Зроби це, заради мене.
За мною!
— Вперед. Ні, вперед. — Спускаємося нижче!
— Так! До бою! — Тримайтеся разом!
Погладжу тебе сокирою по пиці!
Це ж був мій!
Смердюча почвара.
Араґорне!
Араґорне?
Розкажи що сталося, і я тебе доб’ю.
Він...
...убився.
Загримів у стромовину.
Брешеш.
Поранених на коней.
Ізенґардські вовки ще повернуться.
Мертвих залиште.
Пішли.
— Нарешті! — Гельмова западина.
Ми прийшли у Гельмову западину.
Ми в безпеці!
Ми в безпеці, моя пані.
Дякую.
— Мамо! — Еотаїне!
Фреда!
Дорогу королю Теоденові.
Так мало. Вас так мало повернулося.
Наші люди в безпеці.
Ми заплатили за це багатьма життями.
Пані
А Араґорн...
...де він?
Загинув.
Усе військо відвести за мур.
Зміцнити браму. І виставити навколо вартових.
А як бути з тими, хто не може битися? З жінками і дітьми.
У печери їх.
Якщо Саруман сподівається дістати нас тут – він має відростити собі довгі руки.
Гельмова западина має одне слабке місце.
Зовнішній мур фортеці із суцільного каменя...
...за винятком маленького водостоку...
...у підмурівку.
Але як? Як вогонь здолає камінь?
Яка машина розвалить мур?
Якщо пробити мур, Гельмова западина впаде.
Навіть, якщо його пробити знадобляться ще...
...тисячі воїнів, для штурму цитаделі.
Десятки тисяч.
Але у вас нема такого війська.
Постає нова сила.
Перемога її близька.
Цієї ночі...
...землю скропить кров Рогану!
Виступайте на Гельмову западину!
Живих не лишайте!
На війну!
Люди не побачать світанку.
Дивіться. На півдні дим.
Дим постійно в’ється...
...над Ізенґардом останнім часом.
Над Ізенґардом?
Були часи...
...коли Саруман гуляв моїм лісом.
Але тепер у його макітрі думки про залізо...
...і коліщатка.
Те, що росте і живе його давно не цікавить.
Що це?
Військо Сарумана.
Війна почалась.
Хай береже тебе ласка Валарів.
Бреґо.
Арвен.
Пора.
Кораблі відпливають до Валінора. Йди, поки не пізно.
Я зробила свій вибір.
Він не повернеться.
Що тримає тебе тут, коли надії нема?
Надія ще є.
Якщо Араґорн повернеться живим із цієї війни, розлуки вам усе одно не уникнути.
Хай Саурона розіб’ють, Араґорна коронують...
...і всі твої мрії здійсняться...
...він зрештою пізнає гіркоту смертності.
Від меча чи від старості...
...але Араґорн помре.
І ніщо тебе не втішить...
...ніщо не притлумить болю цієї втрати.
Він піде з життя...
...взірцем величі людських королів...
...увінчаний славою ще до кінця цього світу.
Але ти, моя дочко...
...ти нидітимеш у темряві і тузі...
...наче зимової ночі, коли на небі нема ні зірки.
Ти житимеш тут...
...згорьована, під габою вмирущих дерев...
...доки зміниться звіт...
...і добіжать кінця довгі літа твого життя.
Арвен.
Тут нічого для тебе нема...
...тільки смерть.
А мене ти зовсім не любиш?
Я люблю тебе батьку.
Сила ворога зростає.
Через свою маріонетку – Сарумана, Саурон...
...знищить народ Рогану.
Ізенґард уже вступив у війну.
І око Саурона повернулося до Ґондора...
...останнього вільного королівства людей.
Саурон от-от почне воювати той край.
Він відчуває близькість персня.
Сила хранителя персня вичерпується.
Серцем Фродо починає розуміти...
...що ця місія коштуватиме йому життя.
Ти це знаєш.
Ти це передбачав.
Ми всі прийняли цей ризик.
Морок згущається, і перстень диктує свою волю.
Він щосили прагне повернутися у руки людей.
Людей, яких його сила так легко спокушає.
Молодому Ґондорцеві досить простягнути руку...
...забрати перстень, і світ загине.
І перстень близький.
Близький до своєї мети.
Зробити Саурона царем над усім живим на Землі...
...аж до кінця світу.
Час ельфів...
...минув.
Чи кинемо ми Середзем’я напризволяще?
Чи віддамо його на поталу?
Які новини?
Розвідники доповідають, що Саруман напав на Роган.
Люди Теодена сховались у Гельмовій западині.
Але ми маємо стерегти власні кордони. Фараміре, орки заворушились.
Саурон готує військо до походу.
Східняки й Південці йдуть через Чорну браму.
— Скільки їх? — Щодня приходять по кілька тисяч.
— Хто охороняє річку на півночі? — Забрали 500 людей з Осґіліята.
Якщо на місто нападуть воно не встоїть.
Саруман наступає з Ізенґарда.
А Саурон з Мордору.
Людям доведеться битись на два фронти.
Ґондор слабкий.
А Саурон скоро вдарить.
І вдарить сильно.
Він знає, що зараз ми не зможемо відбитись.
Мої люди кажуть, що ви шпигуни орків.
Шпигуни? Стривайте-но.
Якщо ви не шпигуни, то хто?
Говоріть.
Ми гобіти з Краю.
Мене звуть Фродо Торбінс, а це Семвайз Ґемджі.
Твій охоронець?
Його садівник.
А де ваш скрадливий друг?
Ота обідрана істота.
Бридка на вигляд.
Більше нікого не було.
Ми покинули Рівендел у дев’ятьох.
Одного загубили в Морії...
...двоє були мого роду...
...були також ґном, ельф і двоє людей.
Араґорн, син Араторна, і Боромир із Ґондора.
Ти Боромирів друг?
Так.
Я вважав його другом.
Тоді тебе засмутить звістка про його загибель.
Він загинув?
Як? Коли?
Я думав ти мені скажеш, ти ж ніби то був серед його подорожніх.
Він мій брат.
Капітане Фараміре!
Ми знайшли третього.
Ходімо зі мною. Негайно.
Дивіться вниз.
Ми вбиваємо кожного, хто знайде заборонене озеро.
Вони чекають моєї команди.
Наказати їм стріляти?
У любій прохолоді, біля ставка в тіні.
Поласувати рибкою, схотілося мені.
Стійте.
Ця істота пов’язана зі мною.
А я з ним.
Це наш провідник.
Будь ласка...
...дозвольте мені спуститись до нього.
Смеаґоле.
Це господар.
Ходімо, Смеаґоле.
Вір господареві, ходімо.
Нам треба йти зараз?
Смеаґоле, довіряй господареві.
Іди за мною, ходімо.
Ходімо.
Хороший Смеаґол.
Ходімо.
Не робіть йому нічого.
Смеаґоле, не пручайся. Смеаґоле, послухай мене.
Господарю!
Ні! Ні!
Куди ти їх ведеш?
Відповідай.
Смеаґоле.
Чого ти плачеш, Смеаґоле?
Жорстокі люди кривдять нас.
Господар нас обманув.
Аякже.
Я ж казав, що він дурисвіт.
Він брехун.
Господар – наш друг.
Наш друг.
Господар нас зрадив.
Ні. Це не твоє діло.
Дай нам спокій!
Підлі гобіти!
Вони поцупили його в нас!
Ні, ні.
Що вони поцупили?
Мій скарб!
Треба вибиратися звідси.
Тікайте, зараз же.
Ви зможете.
Надіньте перстень, пане Фродо.
Лише раз.
Надіньте.
Щезніть.
Я не можу.
Ти мав рацію, Семе.
Ти мене попереджав....
Пробач.
Перстень мене поневолює.
Якщо я його надіну...
...він мене знайде.
Він побачить.
Пане Фродо....
То це і є відповідь на всі загадки.
Тут у глушині зі мною...
...двоє коротунів...
...і загін моїх людей.
І до персня влади можна рукою дотягнутися.
Для Фараміра, капітана Ґондурців...
...це шанс показати себе.
Ні!
Перестаньте!
Дайте йому спокій.
Чи ви не розумієте?
Він має знищити перстень!
Для цього ми йдемо в Мордор.
До Згубної гори!
Осґіліят атакують. Вони просять підмоги.
Будь ласка, це ж такий тягар.
Невже ви йому не допоможете?
Капітане?
Готуйтесь виступати.
Перстень поїде в Ґондор.
— Він живий! — Де він? Де він?
Розступіться! Я вб’ю його!
Ти найживучіша, найспритніша...
...і найобачніша людина з усіх кого я знаю.
Щоб ти довго жив.
Ґімлі, де король?
Ти запізнився.
І вигляд у тебе жахливий.
Дякую.
Без ліку, кажеш?
— Ізенґард спорожнів. — Скільки їх?
Щонайменше десять тисяч.
Десять тисяч?
Це військо вирощене з єдиною метою:
стерти людей з лиця землі.
Вони прибудуть сюди ще до смерку.
Хай приходять!
Щоб усі чоловіки та дужі хлопці, які знатні носити зброю...
...до смерку були готові до бою.
Дамбу і браму захистимо згори.
Жодне військо ще не пробило цього муру...
...і не зайшло в цитадель!
Це вам не безмозка орча зграя.
Це Уруки.
Броня в них груба, а щити широкі.
Це не перша моя війна, шановний ґноме.
Я знаю, як обороняти свою твердиню.
Вони розіб’ються об цю фортецю, як хвилі об скелю.
Саруманові орди будуть грабувати і палити, цим нас не здивуєш.
Ниви засіємо знову...
...будинки відбудуємо.
За цими мурами...
...ми їх пересидимо.
Вони йдуть не врожай і будинки нищити.
Вони йдуть, щоб знищити народ Рогану...
...до останньої дитини.
Чого ти від мене хочеш?
Подивись на моїх людей.
Їхній моральний дух тримається на волосині.
Якщо це наш кінець...
...то я хочу для них доблесного кінця.
Розішліть гінців.
Попросіть допомоги.
І хто прийде?
Ельфи?
Ґноми?
Нам не так пощастило з друзями, як тобі.
Старі союзи розпалися.
— Ґондор відгукнеться. — Ґондор?!
Де був Ґондор, коли впала Західна Низовина?!
Де був Ґондор, коли нас оточили вороги?!
Де був Ґондор...?
Ні, мій любий Араґорне...
...ми самі.
Жінок і дітей у печери.
Нам треба більше часу, щоб запастися харчами на час облоги.
Нема часу, війна прийшла.
Зачиняйте браму.
Енти не звертали уваги на...
...війни людей та чаклунів...
...дуже довго.
Але тепер буде те...
...чого не було...
...Бог зна скільки.
Ентище.
Це що?
Це збори.
Збори чого?
Береза. Дуб.
Каштан. Ясен.
Добре, добре, добре.
Багато хто прийшов.
Тепер ми маємо вирішити, чи вступати ентам...
...у війну.
Проходьте! Проходьте в печери!
— Рухайтесь. — Швидше.
Ратаї, ковалі, конюхи...
Теж мені солдати.
— І більшість бачила забагато зим. — Або замало.
Подивіться на них, вони ж перелякані.
Це по очах видно.
І скільки їх...
...три сотні. Супроти 10 тисяч!
Тут у них більше шансів відбитися, ніж в Едорасі.
Араґорне.
Їм не відбитися у цьому побоїщі.
Вони всі загинуть!
Тоді і я загину разом з ними.
Нехай іде.
Нехай.
Кожного селянина здатного тримати меч – озброєно.
Володарю?
Хто я, Ґамлінґу?
Ви наш король, сір.
А ви вірите в свого короля?
Ваші люди, володарю...
...підуть з вами хоч на смерть.
Хоч на смерть.
Де кінь і вершник?
Чом не чути як сурмить ріг?
Усе минуло, як дощ у горах.
Промайнуло, як вітерець у лузі.
Ті дні відійшли на захід...
...за пагорби...
...сховалися у тінь.
Як же дійшло до такого?
Швидко. До зовнішнього муру.
Дай мені свого меча.
Як тебе звуть?
Галет, син Гама.
Люди кажуть, що нам не дожити до ранку.
Кажуть, що надії нема.
Добрий меч.
Галете, сину Гами...
...надія завжди є.
Ми довірились тобі і ти не підвів нас.
Пробач мені.
Я не мав права зневірятися.
Леґоласе, нема чого пробачати.
Якби був час, можна було б підігнати.
У грудях трішки тисне.
Це не орчий ріг.
Приведи короля.
Відчинити браму!
Як таке може бути?
Я приніс слово від Елронда з Рівендела.
Колись між людьми та ельфами існував союз.
У прадавні часи ми бились і вмирали пліч-о-пліч.
Ми прийшли вшанувати той союз.
Ласкаво просимо Галдіре.
Вам тут дуже раді.
Ми з гордістю знову битимемося пліч-о-пліч з людьми.
Кращого місця ти вибрати не міг.
Добре було б, якби твого талану вистачило на цю ніч.
Твої друзі з тобою, Араґорне.
Якби й вони цю ніч пережили.
Не щадіть нікого...
...від них теж не буде пощади!
— Що там діється? — Описати тобі?
Чи може підсадити?
Не стріляти!
Почалося.
Луки до бою!
Їхні обладунки затонкі біля шиї...
і під руками.
Стріляйте!
Влучили в когось?
Стріляйте.
— Стріляйте! — Стріляйте!
Стріляйте!
До мене їх женіть!
Драбини!
Нарешті!
Мечі! Мечі!
Леґоласе! Вже 2!
У мене вже 17!
Щоб якийсь гостровухий мене обскакав!
Дев’ятнадцятеро!
Мері.
Ми дійшли згоди.
І що?
Я назвав ентищу ваші імена...
...і ми погодилися...
...що ви не орки.
Що ж, це добрі новини.
А Саруман? Щодо нього ви щось вирішили?
Не квапте подій, пане Меріядок.
Не квапити?
Там наші друзі.
Вони на нас розраховують. Самі вони не виграють цієї війни.
Війни? Так.
Війна стосується нас усіх.
Але зрозумій, юний Гобіте...
...щоб сказати щось давньо-ентською...
...треба багато часу...
...і ми завжди кажемо тільки те...
...що варте цього...
...часу.
Сімнадцятеро! Вісімнадцятеро!
Дев’ятнадцятеро!
Двадцятеро!
Двадцять один!
Двадцять два і двадцять три!
Дамба!
І це все?
Це все, що ти зміг начарувати, Сарумане?
Підстрель його, Леґоласе. Вбий його.
Убий його!
Підперти браму!
Стримуйте їх! Не відступайте!
Араґорне!
Ґімлі!
Стріляйте!
До бою!
Енти не можуть стримати цієї навали.
Ми маємо просто пережити її, як і завше.
Це і є ваше рішення?!
Це – не наша війна.
Але цей світ і ваш!
Хіба ні?!
Ви повинні допомогти. Будь ласка.
Зробіть що-небудь.
Ви юні і хоробрі, Мері.
Але ваша роль у цій казці скінчилася.
Вертайтесь додому.
Може, Деревобород має рацію.
Це не для нас, Мері.
Не наш розмір.
Що ми можемо?
У нас є Край.
Може справді краще повернутися.
Вогні Ізенґарда палатимуть...
...ліси Туквича і Заячих Пагорбів згорять.
і...
У світі не залишиться нічого зеленого і гарного.
Не буде ніякого Краю, Піпін.
Араґорне!
Відступайте в цитадель!
У цитадель!
Відходьте в цитадель!
Галдіре! У цитадель!
Що ви робите? Куди ви мене тягнете?
У цитадель!
Галдіре!
Підпирайте браму!
Стримуйте їх!
До брами! Оголити мечі!
Дорогу!
Довго ми не протримаємось!
— Стримуйте їх! — Як довго?
Якомога довше.
Ґімлі!
Бруси!
Підпирайте браму!
Чого ми чекаємо.
Тут далеченько.
Жбурни мене.
— Що? — Я не дострибну!
Жбурни мене!
Тільки ельфові не кажи.
Ні слова.
Затуляйте браму!
— Дорогу! — За мною до барикади.
Спини бережіть!
— І сюди один! — Вище!
Вони захопили браму!
Ґімлі! Араґорне! Вшивайтеся звідти!
Араґорне!
Накажи відступати. Нехай усі відходять.
Відступаємо.
Відступаємо!
Вони прорвалися!
Захопили мур. Відступаємо!
— Відступаємо! — Відступаємо!
Швидко! Всередину, всередину!
У цитадель!
Я залишу вас на західній межі лісу.
Звідти підете на північ. Додому.
Ні! Стій!
Стій!
Розвернися.
— Розвернися і віднеси нас на південь. — Південь?
Але вам доведеться йти повз Ізенґард.
Так. Правильно.
Пішовши на південь ми непомітно прослизнемо повз Сарумана.
Що ближче ми до небезпеки, то далі ми від неї.
Він цього не чекатиме.
На мою думку, це безглуздя.
А втім...
...ви дуже маленькі.
Може й ваша правда.
Тоді йдемо на південь.
Тримайтеся, маленькі гобіти.
Завжди любив ходити на південь.
Таке відчуття ніби під гору йдеш.
Ти здурів? Нас піймають.
Не піймають.
Не цього разу.
Дивіться!
Осґіліят горить!
Прийшла потуга Мордору.
Перстень не врятує Ґондора.
Сила в нього тільки руйнівна.
Будь ласка...
...відпустіть мене.
Біжімо.
Фараміре!
Ви маєте мене відпустити!
А ще одна сімейка польових мишей...
...іноді залазить на мене і страшенно мене лоскочить.
Вони завжди лізуть туди де їх....
Серед цих дерев було багато моїх друзів.
Я знав їх з горіха й жолудя.
Мені шкода, Деревобороде.
У них були свої голоси.
Це Саруман.
Чаклун про це пошкодує!
У мовах ельфів...
...ентів і людей...
...нема проклять для такої зради.
Сьогодні я поговорю з Ізенґардом...
...мовою скель і каміння.
Так.
Ходімо, мої друзі.
Енти йдуть на війну.
Може...
...ми йдемо до своєї загибелі.
Останній похід...
...ентів.
Фараміре! Орки захопили східний берег.
Їх забагато, до ночі не протримаємось.
Пане Фродо?
Він його кличе, Семе. Його око майже знайшло мене.
Тримайтеся, пане Фродо. Усе буде гаразд.
Відведи їх до мого батька.
Скажи, що Фарамір передав цінний дарунок.
Зброю, яка принесе нам успіх у цій війні.
Хочете знати як загинув Боромир?
Вам цікаво чому загинув ваш брат?
Він намагався забрати перстень у Фродо, хоч пообіцяв його захищати!
Боромир намагався вбити Фродо!
Перстень звів вашого брата з розуму.
Обережно!
Пане Фродо?
Вони тут.
Прилетіли.
Назґул!
Будь тут, не витикайся.
Ховайтесь!
Фортеця впала.
Це кінець.
Ви казали, що фортеця не впаде, поки її захищають ваші люди.
Вони ще її захищають і платять за це своїм життям.
Вони вдираються!
Вони пройшли браму!
Чи можна ще якось вивести жінок та дітей з печер?
Є якийсь шлях?
Є один прохід. Він веде в гори.
Вони далеко не втечуть. Уруків забагато.
Передай жінкам і дітям, щоб ішли до того проходу.
— І завалили вхід! — Стільки смерті.
Що можуть зробити люди проти такої відчайдушної ненависті?
Виїдьте зі мною.
Їдьмо їм назустріч.
Заради смерті й слави.
Заради Рогану.
І вашого народу.
Сонце сходить.
«Чекай мене з першим променем п’ятого дня.
На світанку...
...подивися на схід».
Так.
Ріг Гельма Молоторукого...
...знову просурмить у западині...
...в останнє.
Так!
У цю годину ми разом оголемо мечі.
Оживи давня славо.
Це година гніву...
...година смерті і багряного світанку.
Уперед Еорлінґи.
Ґендальф.
Король Теоден б’ється сам.
Не сам.
Роганці!
Еомер.
За короля!
Так!
Влучно, влучно.
Ламайте греблю!
Звільніть річку!
Піпін! Тримайся!
Тримайтеся, малі гобіти.
Ви чого?
Куди ви?
Це ж я.
Ваш Сем.
Свого Сема не впізнаєте?
Я не можу, Семе.
Я знаю.
Усе не правильно.
Ми тут узагалі не мали бути.
Але ми тут.
Усе як в героїчних оповідях, пане Фродо.
Які ми так любили.
В яких було стільки зла й небезпеки.
Іноді не хотілося слухати до кінця...
...бо як він міг бути щасливим?
Хіба могло все стати як було...
...коли скоєно стільки лихого?
Перемога!
Перемога наша!
Але ця тінь, зрештою...
...теж минуща.
Бо й темрява розсіюється.
Прийде новий день.
І коли зійде сонце, воно сяятиме ще яскравіше.
За це ми й любили...
...ті оповіді.
Навіть не розуміючи того.
Але, здається, пане Фродо, я тепер зрозумів.
Тепер, я знаю.
Герої тих оповідей...
...мали не одну нагоду повернути назад. Але не повертали.
Вони йшли вперед...
...бо їм щось допомагало.
Що ж їм допомагало, Семе?
Думка про те, що у цьому світі є добро, пане Фродо.
І за це добре варто поборотися.
Здається, ми нарешті розуміємо, один одного, Фродо Торбінс.
Ти знаєш закони нашої країни, закони твого батька.
Відпустивши їх, ти підпишеш собі смертний вирок.
Значить підпишу.
Звільніть їх.
Гнів Саурона буде страшним. А його помста швидкою.
Битва за Гельмову западину – закінчилась.
Битва за Середзем’я – починається.
Відтепер уся наша надія на двох малих гобітів...
...які блукають не знати де.
Мені цікаво, складуть про нас думи чи оповіді.
Що?
Чи казатимуть люди: «А послухаймо про Фродо і перстень».
А я їм: «Так, так. Це одна з моїх улюблених оповідей»
«Фродо був дуже відважний, тату?».
«Так, хлопчику.
Найславніший з усіх гобітів, а це чимало».
Але ти забуваєш про одного з головних героїв:
«Семвайза Хороброго».
Я хочу про нього більше почути.
Без Сема Фродо не зайшов би далеко.
Пане Фродо, нащо ви збиткуєтесь, я ж серйозно.
Я теж.
«Семвайз Хоробрий».
Смеаґоле?
Ми тебе не чекатимемо, наздоганяй.
Господар.
Господар про нас дбає.
Господар нас не скривдить.
Господар не дотримав слова.
Не проси Смеаґола.
Бідний, безталанний Смеаґол.
Господар нас зрадив.
Поганий. Підступний. Брехливий.
Скрутити б його підлу шийку.
Убий його! Убий його!
Уколошкай їх обох!
Тоді ми візьмемо скарб...
...і самі будемо господарем!
Але жирний гобіт знає.
Його баньки завжди стежать.
То ми повиколюємо йому баньки.
Осліпимо його, щоб він повзав.
Так. Так.
Уколошкай їх обох.
Так. Ні! Ні!
Це ризиковано. Ризиковано.
Де він подівся?
— Ґолуме, ти де? — Смеаґоле?
Нехай вона це зробить.
Так. Вона зможе.
Так, скарбе. Вона зможе.
А коли вони будуть мертві. Ми його візьмемо.
Коли вони будуть мертві.
Ходімо, гобіти. Дорога ще далека.
Смеаґол вас виведе.
Ходіть за мною.
Субтитри набрані з перекладу Студії 1+1 і частково з перекладу Студії ТВ+
Текст набирали: pyatachok, VictorBagrjany, oleg.plavkov
Редагування: w2958l