Stort tack till Galadhorn och alla på elvish.org
för hjälp av översättning av fraserna på Sindarin, Quenya, Khuzdûl och Svarta tungomålet.
[I amar prestar aen.]
Världen har förändrats.
[Han mathon ne nen.]
Jag känner det i vattnet.
[Han mathon ne chae.]
Jag känner det i jorden.
[A han noston ned ’wilith.]
Jag förnimmer det i luften.
Mycket av det som var...
har gått förlorat.
Därför att ingen nu levande minns det.
Härskarringen Översättning och text: Mikerophone
Det började med att De stora ringarna smiddes.
Tre gavs till alverna:
Odödliga, de visaste och fagraste av alla varelser.
Sju till dvärgfurstarna,
skickliga gruvbrytare och hantverkare i berghallarna.
Och nio ringar gavs till människorna...
som mer än allt annat önskar makt.
I dessa ringar fanns kraften och viljan att styra alla raser.
Men de blev alla lurade...
för ännu en ring tillverkades.
I landet Mordor, i Domedagsbergets eldar...
smidde Mörkrets herre Sauron i hemlighet en härskarring...
för att styra alla andra.
I denna ring ingöt han sin grymhet, sin illvilja...
och sin önskan att dominera allt levande.
En ring att styra alla.
Ett efter ett...
föll de fria länderna i Midgård i Ringens makt.
Men det var några som stod emot.
En allians av människor och alver gick i krig mot Mordors arméer.
På Domedagsbergets sluttningar kämpade de för Midgårds frihet.
Tangado haid! (Håll [era] positioner!)
Leithio i philinn! (Avfyra pilarna!)
Segern var nära.
Men Ringens makt...
kunde inte omintetgöras.
Det var i detta ögonblick...
när allt hopp försvunnit...
som lsildur, kungens son, grep sin faders svärd.
Sauron, Midgårds fria folks fiende, var besegrad.
Ringen övergick till Isildur...
som kunde ha krossat ondskan för evigt.
Men människornas hjärtan...
är lätta att fördärva...
och Maktens ring har en egen vilja.
Den svek Isildur...
till döds.
Och vissa saker som inte borde ha blivit glömda...
förlorades.
Historien blev legend.
Legenden blev myt.
Och under 2 500 år...
var Ringen försvunnen ur all kännedom.
Tills den fick chansen...
att snärja en ny bärare.
Min älskade.
Ringen kom till kreaturet Gollum...
som tog den djupt ner i Dimmiga Bergens tunnlar.
Och där förtärde den honom.
Den kom till mig.
Min egen. Min kära. Min egen.
Min älskade.
Gollum...
Ringen gav Gollum ett onaturligt långt liv.
I 500 år förgiftade den hans sinne.
Och i Gollums dystra håla väntade den.
Mörkret kröp tillbaka över världens skogar.
Rykten spreds om en skugga i öster...
viskningar om en namnlös fasa.
Och Ringen uppfattade detta.
Dess tid var nu inne.
Den övergav Gollum.
Men sen hände det något som ringen inte väntade sig.
Den hittades av den osannolikaste varelse man kan tänka sig.
Vad är det här?
En hob.
Bilbo Bagger av Fylke.
En ring.
Borta!
Min älskade är borta!
För den tid kommer...
då hoberna kommer att forma allas öde.
Den 22 september...
året 1400...
enligt fylkesräkning.
Baggershus, Baggerspjutsvägen, Hobsala, Västfjärdingen...
Fylke...
Midgård.
Denna världs tredje ålder.
Sagan om Ringen
“Dit och tillbaka igen...
en hobs berättelse,
av Bilbo Bagger.”
Så...
var ska jag börja?
Naturligtvis...
“Angående...
hober.”
Hoberna hade levt och odlat jorden i de fyra fjädringa i Fylke...
i hundratals år...
helt nöjda med att förbigå och förbigås...
av “det storvuxna folket”.
Midgård är ju dessutom fullt av märkliga varelser...
hober tycks vara av ringa betydelse.
De räknades inte som stora krigare...
ej heller som de visaste.
Frodo! Det är någon vid dörren.
Faktum är att vissa har påstått...
att hobernas enda passion är mat.
En tämligen orättvis iakttagelse...
eftersom vi också är kända för vårt öl...
och vårt bruk av piptobak.
Men våra hjärtan längtar mest efter...
lugn och ro...
och fruktbar mylla.
För alla hober delar en kärlek till det som växer.
Och säkert finns det många som tycker att vi är underliga.
Men just i dag av alla dagar har jag insett.
att det inte är någon dålig sak att hylla ett enkelt liv.
Frodo, dörren!
Småspigg också! Var håller den pojken hus?
Frodo!
Från dörrens sten, där upp den rann
Som jag ska följa om jag kan
Vägen framåt går och går
Från dörrens sten, där upp den rann
Nu ringlar fjärran stigens spår
- Som jag ska följa om jag kan - Du är sen.
En trollkarl är aldrig sen, Frodo Bagger.
Han är heller aldrig tidig. Han kommer precis när han tänkt sig.
Så underbart att se dig, Gandalf.
Du trodde väl inte jag skulle missa din farbror Bilbos födelsedag?
Hur mår den gamle rackaren?
Jag har hört att det ska bli en magnifik fest.
Bilbo har ställt till stort rabalder.
Då är han väl nöjd.
Halva Fylke är bjudna.
Och resten kommer ändå.
Och så fortsätter livet i Fylke...
som det har gjort i långa tider.
Fullt av sina göranden och låtanden. Förändringar sker långsam...
om de sker alls.
Föremål tillverkas för att bestå i Fylke...
och gå från en generation till nästa.
Det har alltid funnits en Bagger som bott här under kullen...
i Baggershus.
Och det kommer det alltid att finnas.
Bilbo har varit lite konstig på sista tiden.
Mer än vanligt alltså.
Han låser in sig i skrivkammaren...
och ägnar timmar åt gamla kartor när han tror att jag inte ser.
Vart har den tagit vägen?
Han planerar någonting.
- Okej, behåll dina hemligheter, du. - Vad?
Men jag vet att du är inblandad.
Du milde, jag?
Innan du kom var vi Baggrar väl sedda.
Verkligen.
Vi ägnade oss aldrig åt äventyr eller gjorde något oväntat.
Om du menar händelsen med draken så var jag knappt inblandad.
Jag gav bara din farbror en liten knuff ut genom dörren.
Vad du än gjorde, så har du officiellt utsetts till fridstörare.
Jaså, verkligen?
Gandalf! Gandalf!
Fyrverkerier, Gandalf!
- Gandalf! - Fyrverkerier, Gandalf!
Gandalf?
- Jag är så glad att du är tillbaka. - Jag också, min käre pojke.
Jag också.
Tillträde förbjudet, utom för kalasärenden.
Nej, tack!
Vi vill inte ha några fler besökare, lyckönskare eller avlägsna släktingar!
Mycket gamla vänner, då?
Gandalf?
- Bilbo Bagger. - Min käre Gandalf!
Så roligt att se dig. Vem kunde ha trott det? 111 år gammal!
Du har inte åldrats en dag.
Kom in!
Välkommen, välkommen.
Så där ja.
Te, eller något starkare?
Jag har några flaskor kvar av årgång 1296.
En bra årgång. De är nästan lika gamla som jag.
De lades på lager av min far. Ska vi öppna en?
Bara te, tack.
Jag väntade dig förra veckan...
men du kommer och går alltid som du vill.
Jag var lite oförberedd. Jag har bara kall kyckling och pickels...
Det finns lite ost. Nej, den duger inte.
Vi har hallonsylt, en äppelkaka...
Men inte mycket till efterrätt... Jo!
Jag hittade lite sockerkaka.
Ensamma berget
Jag kan steka ägg om du...
- Bara te, tack. - Jaha, ja.
- Det gör inget att jag äter? - Nej, inte alls.
Bilbo! Bilbo Bagger!
Jag är inte hemma!
Det är Säcksta-Baggrarna.
- Jag vet att du är där inne! - De är ute efter huset.
De har aldrig förlåtit mig för att jag levt så länge.
Jag måste bort från dessa förbaskade släktingar som hänger vid dörrklockan...
dagarna i ända, som inte ger mig någon ro.
Jag vill se berg igen. Berg, Gandalf!
Och sen hitta en lugn plats där jag kan avsluta min bok. Åh, teet.
- Så du tänker alltså fullfölja din plan? - Ja, ja. Allt är klart.
alla arrangemang är gjorda.
Åh, tack.
Frodo misstänker något.
Självklart. Han är en Bagger...
inte en dum Bältespennare från Hårdeflask.
Du berättar väl för honom?
- Jadå. - Han tycker mycket om dig.
Jag vet.
Han skulle nog följa med om jag bad honom.
Jag tror att Frodo fortfarande är förälskad i Fylke.
Skogarna och fälten.
De små floderna.
Jag är gammal, Gandalf.
Jag vet att det inte ser så ut, men jag känner det i mitt hjärta.
Jag känner mig tunn.
Liksom uttänjd...
som för lite smör på för mycket bröd.
Jag behöver semester, en mycket lång semester.
Och jag tror inte att jag återvänder.
Jag har inte för avsikt att göra det.
Gamle Toby. Den finaste tobaken i Sydfjärdingen.
Gandalf, min gamle vän...
detta blir en kväll att minnas.
Hallå, hallå.
Fatty Bolger. Härligt att se dig. Väkommen, välkommen.
Seså, Sam. Bjud upp Rosa nu.
- Jag tar nog en öl till. - Åh nej, du!
Iväg med dig!
Så där var jag...
utlämnad på nåd och onåd till tre vidunderliga troll.
De grälade sinse mellan...
om hur de skulle laga till oss.
Om vi skulle stekas på spett, eller om de skulle sitta på oss så vi blev mos.
De grälade så länge fram och tillbaka...
att solen steg över trädtopparna...
...och förvandlade dem till sten!
Fort!
Och upp med dem!
Nej, den stora!
Fru Bältespennare, så trevligt att se dig. Välkommen, välkommen.
- Är alla dessa barn era? - Åh, ja...
Kära nån, vad ni har varit produktiv.
Bilbo?
Säcksta-Baggrarna!
Fort, vi gömmer oss!
Tack, min pojke.
Du är en bra pojke, Frodo.
Jag är mycket självisk, vet du.
Ja, jag är mycket självisk.
Det var inte av godhet jag tog emot dig efter att din mor och far dött...
Jag tror det berodde nog på...
att av alla mina otaliga släktingar...
så var du den ende som visade riktigt gry.
Bilbo, har du druckit Gubbtjyvens öl?
Nej.
Ja, men det är inte det saken gäller.
Saken är den, Frodo...
du kommer att klara dig fint.
- Klar! - Du måste stoppa ner den i marken.
- Den är i marken. - Utomhus!
Detta var din idé.
Bilbo.
Bilbo, se upp för draken!
Nonsens. Här har inte funnits en drake här i krokorna på över tusen år.
- Den var fin. - Vi tar en till.
Meriadoc Vinbock och Peregrin Took.
Det borde jag ha anat.
Tal, Bilbo!
Tal!
Mina kära Baggrar och Boffrar...
Tookar och Vinbockar...
Grubbar, Knubbar...
af Hornenstötar...
Bolgrar...
Bältespennare...
- och Storfotar. - Storfötter!
I dag är det min 111:e födelsedag!
- Gratulerar! - Gratulerar!
Men 111 år är en alltför kort tid att leva bland...
sådana förträffliga och beundransvärda hober.
Jag känner inte hälften av er hälften så väl som jag ville....
och färre än hälften av er tycker jag hälften så bra om som ni förtjänar.
Jag har saker att göra.
Jag har skjutit upp det för länge.
Jag måste tyvärr tillkännage att detta är slutet!
Jag går nu.
Jag bjuder er alla ett kärt farväl.
Adjö.
Du tyckte förstås att det där var listig.
Kom igen, Gandalf. Nog såg du väl deras miner?
Det finns många magiska ringar i denna värld, Bilbo Bagger,
och ingen av dem skall inte nyttjas lättsinnigt.
Det var bara ett litet skämt.
Åh, men du har säkert rätt, som vanligt.
Du håller väl ett öga på Frodo?
Två ögon.
Så ofta jag kan.
- Jag lämnar allt till honom. - Hur det med din ring?
- Stannar den här också? - Ja, ja.
Den ligger i ett kuvert på spiselkransen.
Nej, vänta! Den är...
...här i min ficka.
Det var väl märkligt?
Ja, varför inte?
- Varför skulle jag inte behålla den? - Du borde nog lämna kvar ringen.
Är det så svårt?
Nej.
Och ja.
Nu när det är dags, vill jag inte skiljas från den.
Den är min. Jag fann den! Den kom till mig!
- Du behöver inte bli arg. - I så fall är det ditt fel!
Den är min.
Min egen.
- Min älskade. - Älskade?
Den har kallats så förut, men inte av dig.
Du ska inte lägga dig i vad jag gör!
Du har visst haft ringen för länge.
- Du vill ha den för dig själv! - Bilbo Bagger!
Du ska inte ta mig för en taskspelare.
Jag försöker inte råna dig.
Jag försöker hjälpa dig.
Under alla dina år, har vi varit vänner.
Lita på mig, som du en gång gjorde.
Släpp taget om den.
Du har rätt, Gandalf.
Ringen måste till Frodo.
Det är sent och vägen är lång.
Dags att ge sig av.
Bilbo, du har ringen kvar i fickan.
Åh... ja... visst...
Jag har tänkt ut ett slut på boken.
“Och han levde sedan lycklig i alla sina dagar.”
Och jag är säker att det kommer du att göra, min käre vän.
Adjö, Gandalf.
Adjö, käre Bilbo.
Vägen framåt går och går
Tills vi ses igen.
Den är min. Min egen.
Min älskade.
Gåtor i mörkret.
Bilbo!
Min älskade.
Älskade.
Han är borta, eller hur?
Han pratade om det så länge...
att jag inte trodde att han skulle göra det.
Gandalf?
Bilbos ring.
Han har rest iväg för att bo hos alverna.
Han har givit dig Baggershus.
Tillsammans med alla sina ägodelar.
Ringen är din nu.
- Förvara den utom synhåll. - Vart ska du?
- Jag har saker att göra. - Vad för saker?
- Frågor. Frågor som kräver svar. - Du har just kommit.
Jag förstår inte.
Inte jag heller.
Håll den dold.
Håll den i säkert förvar.
Fylke!
Bagger!
“År 3434 i Andra åldern.
Här följer redogörelsen om Isildur, Gondors storkonung...
och upptäckten av Maktens Ring.”
“Den kom till mig.
Den enda ringen. Den skall bli mitt kungarikes arvedel.
Mina efterkommande skall vara bundna vid dess öde...
därför att jag inte kan riskera att Ringen skadas.
Den är mig kär...
även om den kostar mig mycket smärta.
Märkena på den börjar försvinna..
Skriften som var klar som en röd eldslåga, är så gott som borta.
En hemlighet som bara elden kan avslöja.”
Fylke...
Bagger...
Det finns inga Baggrar här. De är i Hobsala.
Den vägen.
Hå! hå! hå! till flaskan jag går att bota sorg och hjärtesår
Regn må falla, vinden slå
Men många mil är det kvar att gå
Regn låter ljuvligt på alla sätt
liksom bäcken från berg till slätt
Men bättre än regn och glittrig å
Är ett stop öl i en Took ändå
Det är underligt folk i Fylke.
Dvärgar och andra av mindre behaglig natur.
Krig hotar.
I bergen myllrar det av vättar.
Myter och sagor är vad det är.
Du börjar låta som den där Bilbo Bagger. Han var vrickad.
Unge herr Frodo vrickas allt värre.
Och stolt över det. Skål!
- Skål, Gubbtjyven. - Skål.
Det är inte vårt problem vad som händer bortom våra gränser.
Håll dig borta från trubbel så håller trubbel sig borta från dig.
- God natt, pojkar. - God natt.
God natt, ljuva mö av det gyllene ölet.
Vilket fagert tal.
Oroa dig inte, Sam. Rosie känner igen en idiot när hon ser en.
Gör hon?
- God natt, Sam. - God natt, herr Frodo.
Är den dold? Är den i säkert förvar?
Vad gör du?
Håll fram handen, Frodo.
Den är alldeles sval.
Vad ser du?
Kan du se någonting?
Ingenting.
Det är ingenting där.
Vänta...
Det är märken.
Något slags alvspråk. Jag kan inte läsa det.
Det är det få som kan.
Det är språket i Mordor, vilket jag inte tänker yttra här.
Mordor!
På det allmänna språket står det:
“En ring att sämja dem...
En ring att främja dem...
En ring att djupt...
i mörkrets vida riken tämja dem.”
Det här är Den enda ringen...
som smiddes av Mörkrets furste Sauron i Domedagsbergets eldar.
Isildur tog den från själve Saurons hand.
Bilbo hittade den...
- i Gollums grotta. - Ja.
Under sextio år höll sig Ringen stilla i Bilbos ägo.
Den förlängde hans liv och hejdade hans åldrande.
Men inte nu längre, Frodo. Ondskan rör sig i Mordor.
Ringen har vaknat.
Den har hört sin herres rop.
Men han gick under. Sauron gick under.
Nej, Frodo.
Saurons ande levde vidare.
Hans livskraft är bunden till Ringen och Ringen överlevde.
Sauron har återvänt.
Hans orcher har blivit allt fler.
Hans fästning Barad-dûr återuppbyggs i Mordor.
Sauron behöver bara Ringen för att täcka länderna i ett andra mörker.
Han söker den...
söker den, alla hans tankar inriktar sig på den.
Ringen längtar över allt annat...
att återvända tiII sin herres hand.
De är ett...
Ringen och Mörkrets furste.
Frodo...
han får aldrig finna den.
Okej.
Vi lägger undan den, vi gömmer den, och talar aldrig mer om den.
Ingen vet att den är här, eller hur?
Eller hur, Gandalf?
Det fanns en till som visste att Bilbo hade Ringen.
Jag har sökt överallt efter kreaturet Gollum...
men fienden hittade honom först.
Jag vet inte hur länge de torterade honom.
Men efter under de oändliga skriken och skjuten uppfattade de två ord:
Fylke!
Bagger!
Fylke.
Bagger. Men det leder dem ju hit!
Vem där?
Ta den, Gandalf!
- Ta den! - Nej, Frodo.
- Du måste ta den! - Det går inte.
- Jag ger den till dig. - Fresta mig inte, Frodo!
Jag vågar inte ta den.
Inte ens för att förvara den i säkerhet.
Du måste förstå, Frodo...
Jag skulle vilja använda Ringen för att göra gott.
Men genom mig skulle den utöva en makt för hemsk att tänka sig.
- Men den kan inte stanna i Fylke! - Nej.
Nej, det kan den inte.
Vad måste jag göra?
- Du måste ge dig av fort. - Vart?
Bort från Fylke, till byn Bri.
Bri.
- Men du, då? - Jag kommer vänta på dig...
på värdshuset Stegrande ponnyn.
- Är Ringen säker där? - Jag vet inte, Frodo.
Jag har inga svar.
Jag måste träffa min ordens överhuvud. Lita på mig, Frodo.
Han vet vad som ska göras.
Du måste lämna namnet Bagger bakom dig.
Det är inte säkert utanför Fylke.
Res dagtid, borta från vägarna.
Jag kan gå genom markerna.
Min käre Frodo.
Hober är verkligen häpnadsväckande varelser.
Du kan lära allt om dem på en månad.
Och ändå, efter hundra år...
kan de fortfarande förvåna en.
Ner!
Samwise Gamgi! Har du tjuvlyssnat?
Här tjuvas ingenting.
Jag klipper gräset under fönstret.
Lite väl sent för kantklippning.
- Jag hörde höjda röster. - Vad hörde du? Nå!
Inget av vikt.
Jag hörde mcyket om en ring,
en Mörkrets furste och om världens undergång, men...
Snälla, herr Gandalf, skada mig inte.
Förvandla mig inte till något onaturligt.
Inte?
Nej, kanske inte.
Jag har bättre användning för dig.
Håll farten, Samwise.
Var försiktiga, båda två.
Fienden har många spioner i sin tjänst:
Fåglar, djur.
Är den i säkert förvar?
Ta aldrig på den...
då drar dess kraft till sig Mörkrets Furstes tjänare.
Minns alltid, Frodo...
Ringen försöker ta sig tillbaka till sin herre.
Den vill bli funnen.
Här är det.
Vad?
Om jag tar ett steg till...
är jag längre hemifrån än jag någonsin varit.
Kom nu, Sam.
Minns vad Bilbo sa:
“Det är farligt, Frodo” “att gå ut genom dörren...
och ut på vägen. Håller du inte fötterna i styr...
vet ingen vart du kan svepas i väg.”
Sam!
Skogsalver.
De är på väg till hamnen bortom Vita Tornen.
Till Grå Hamnarna.
De lämnar Midgård...
för att aldrig återvända.
Jag vet inte varför...
men det gör mig sorgsen.
Hur jag än ligger så sticker en otäck rot mig i ryggen.
Bara slut ögonen...
och låtsas att du ligger i din säng...
med en mjuk madrass och en skön fjäderkudde.
Det fungerar inte, herr Frodo.
Jag kommer aldrig att kunna sova här ute.
Inte jag heller, Sam.
Rök stiger från Domedagsberget.
Timman är sen.
Och Gandalf Grå rider till Isengård...
för att söka mitt råd.
Det är därför du har kommit, eller hur?
Min gamle vän.
Saruman.
- Är du säker? - Utan tvekan.
Härskarringen har alltså hittats.
Under alla dessa år var den i Fylke.
- Rakt under näsan på mig. - Och du märkte inget?
Din kärlek till halvlingarnas blad har gjort ditt sinne trögt.
Men vi har ännu tid att bekämpa Sauron.
Tid?
Hur mycket tid tror du att vi har?
Sauron har återvunnit mycket av sin forna styrka.
Han kan inte ta kroppslig skepnad...
men hans ande har kvar sin kraft.
Dold i sin fästning ser Mordors härskare allt.
Hans blick skär igenom moln, skuggor, jord och kött.
Du vet vad jag talar om, Gandalf?
Ett stort öga, utan ögonlock, bekransat av lågor.
Saurons Öga.
Han samlar allt ont till sig.
Snart har han samlat en armé...
stark nog att anfalla Midgård med.
Och det vet du?
Hur?
Jag har sett det.
En palantir är ett farligt redskap.
Varför?
Varför skulle vi frukta att använda den?
Vi vet inte vart alla de Seende stenarna har tagit vägen.
Vi vet inte vem mer som ser.
Timman är senare än du tror.
Saurons styrkor rör sig redan.
De Nio har lämnat Minas Morgul.
De Nio?
De gick över Isenfloden på midsommarafton...
förklädda till svarta ryttare.
- Har de nått Fylke? - De kommer att hitta Ringen.
Och döda den som bär den.
Frodo!
Inte trodde du väl att en hob kunde utmana Saurons vilja.
Det kan ingen.
Mot Mordors krafter...
kan ingen segra.
Vi måste ansluta oss till honom, Gandalf.
Vi måste ansluta oss med Sauron.
Det vore väldigt klok, min vän.
Säg mig...
vän...
när övergav Saruman den Vise förnuftet för galenskapen?
Jag gav dig möjlighet...
att frivilligt hjälpa mig...
men du har valt smärtans väg!
Herr Frodo?
Frodo? Frodo!
- Jag trodde att jag tappat bort er. - Hur så?
- Det var något Gandalf sa. - Vad sa han?
“Tappa inte bort honom, Samwise Gamgi.” Och det ska jag inte.
Sam, vi är kvar i Fylke. Vad skulle kunna hända?
Frodo.
- Merry, det är Frodo Bagger. - Hallå, Frodo.
Bort från honom!
Kom igen, Frodo.
Vad är det här?
Ni har varit i bonden Maggots grödor!
Kom tillbaka hit!
Håll er borta från mina fält!
Jag vet nog vilka ni är, era odågor!
Jag förstår inte varför han är så upprörd. Det var ju bara några morötter.
Och några kålhuvuden.
Och tre säckar potatis från förra veckan.
- Och svampen veckan innan det. - Precis min åsikt, Pippin...
han tar i för mycket.
Spring!
Åh, det var nära ögat.
Jag tror jag brutit något.
Typiskt en Vinbock och en Took!
Vad? Det var ju bara en genväg.
- Genväg till vad? - Svampar!
Den där är min.
Det var trevligt, Merry.
Här är en fin en, Sam.
Vi ska nog gå bort från vägen.
Bort från vägen!
Fort!
Tysta!
Vad var det?
Ser du något?
Nej.
Vad är det som händer?
Den där svarte ryttaren letade efter något eller någon.
Frodo?
Ner!
Jag måste bort från Fylke.
Sam och jag måste ta oss till Bri.
Ja.
Bockebys färja. Följ mig.
Spring!
Den här vägen! Följ mig!
Spring!
Ta repet, Sam!
Frodo!
Spring, Frodo!
- Spring! - Skynda!
Frodo, kom igen!
- Kom igen! Fortare! - Hoppa!
- Hur långt är det till närmsta bro? - Vinflodsbron, tre mil.
Kom.
- Vad vill ni? - Vi ska till Stegrande ponnyn.
Hober. Fyra hober.
Det hörs att ni är från FyIke. Vad för er till Bri?
Vi önskar bo på värdshuset. Vad vi ska göra är vår ensak.
Ja, ja, unge man. Ta inte illa upp.
Det är mitt jobb att ställa frågor efter mörkets inbrott.
Det ryktas om att konstigt folk går löst.
Man kan inte vara nog försiktig.
Ur vägen! Se dig för.
Stegrande ponnyn
Ursäkta.
God kväll, små herrar. Vad kan jag göra för er?
Om ni söker logi, har vi trevliga rum i hobstorlek.
Vi tar så gärna emot småvuxet folk, herr...?
Nedomkull. Mitt namn är Nedomkull.
- Nedomkull, ja. - Vi är vänner till Gandalf Grå.
- Kan du meddela honom att vi har anlänt? - Gandalf?
Gandalf.
Åh, ja...
nu minns jag. En äldre karl.
Stort grått skägg, toppig hatt.
Honom har jag inte sett på ett halvår.
Vad gör vi nu?
Sam...
han kommer hit. Han kommer.
Flytta på dig!
Vad är det där?
Det här, min vän, är ett stop.
Kan man få sådant i stop?
- Jag ska en. - Du har ju redan ett halvstop!
Den typen har inte gjort annat än att stirra på oss sen vi kom hit.
Ursäkta.
Mannen i hörnet, vem är han?
En av utbygdsjägarna. Farliga typer som vandrar omkring i Vildmarken.
Hans riktiga namn vet jag inte, men här kallas han Vidstige.
Vidstige.
Bagger.
Bagger? Visst känner jag en Bagger.
Han sitter där. Frodo Bagger.
Jag är sysslingbarn till honom på hans mors sida...
och bryllingsbarnbarn på min fars sida.
- Pippin! - Var försiktig, Frodo.
Du kan inte gömma dig.
Jag ser.
Det finns inget liv...
i tomheten.
Bara...
död.
Ni drar för mycket uppmärksamhet till er, “herr Nedomkull.”
Vad vill ni?
Det är inget nippersmycke ni bär.
- Jag bär ingenting. - Jaså.
Jag kan undvika att bli sedd om jag så önskar...
men att försvinna helt, det är en sällsynt gåva.
- Vem är ni? - Är du rädd?
Ja.
Inte tillräckligt rädd. Jag vet vad som jagar dig.
Släpp honom, annars ska du få, Långskank!
Du har ett modigt hjärta, lille hob, men det räddar dig inte.
Du kan inte vänta på trollkarlen längre, Frodo.
De är på väg.
Vad är de?
En gång var de män.
Stora konungar.
Sauron bedragaren gav dem maktens nio ringar.
Förblindade av girighet tog de emot dem.
En efter en föll de ner i mörkret.
Nu är de slavar under hans vilja.
De är nazgûlerna.
Ringvålnader. Varken levande eller döda.
De känner alltid...
Ringens närvaro.
De dras till Den endas makt. De kommer aldrig att sluta jaga dig.
- Vart för du oss? - In i Vildmarken.
Hur vet vi att Vidstige är Gandalfs vän?
Jag tror att Fiendens tjänare skulle synas fagrare.
- men kännas otäckare. - Nog är han otäck, alltid.
Vi har inget annat väl än att lita på honom.
- Men vart för han oss? - Till Vattnadal, Mäster Gamgee.
- Till Elronds hus. - Hörde du? Vattnadal.
Vi ska få träffa alverna.
- Mina herrar, vi stannar inte förrän till natten. - Hur blir det med frukosten, då?
- Den har du ätit. - En, ja.
Men andra frukost, då?
Han vet nog inte vad det är, Pip.
Elvamål, då? Lunch? Eftermiddagste? Middag? Kvällsmat?
- Han känner väl till dem? - Räkna inte med det.
Pippin!
Vad äter de, när de inte får tag på hober?
Tinúviel elvanui (Tinúviel, skön som alvernas vår)
Elleth alfirin ethelhael (Odödlig, höjd över tid och stund)
O hon ring finnil fuinui (Hon snärjde en man i sitt böljande hår)
A renc gelebrin thiliol. (Och i vita armarnas skimmer.)
Vem är hon?
Kvinnan du sjunger om.
Kungadottern Lúthien.
Alvmön som gav sin kärIek till Beren, en dödlig.
Vad hände henne?
Hon dog.
Sov nu, Frodo.
Isengårds krafter lyder er befallning...
Sauron, Jordens härskare.
Ge mig en armé värdig Mordor.
Vilka order från Mordor, härskare? Vad befaller Ögat?
Vi har mycket att göra.
Träden är starka, härskare.
Deras rötter går djupt.
Slit ner allihop.
Det här var Amon Sûls stora vakttorn.
Vi vilar här i natt.
De här är till er. Ha dem nära till hands.
Jag ska se mig omkring.
Stanna här.
Min tomat har spruckit.
Kan jag få lite bacon?
Vill du ha en tomat, Sam?
- Vad gör ni?! - Tomater, korv, knaprigt bacon.
- Vi lade lite undan åt er, herr Frodo. - Släck elden, dårar!
- Släck den! - Så trevligt, aska på mina tomater.
Spring!
Tillbaka, era jävlar!
Gûm-ishi (I tomheten)
Ashi (Bara)
Gurum (Död)
Frodo!
Åh, Sam.
Vidstige!
- Hjälp honom, Vidstige. - Han har fått ett hugg av en Morgul-klinga.
Jag kan inte hela honom, han behöver alvisk läkekonst.
Skynda på!
Vi är sex dagar från Vattnadal! Han kommer aldrig klara det!
Håll ut, Frodo.
Gandalf!
...Gwaihir. Gå!
Titta, Frodo, det är herr Bilbos troll.
Herr Frodo? Han blir allt kallare.
Kommer han att dö?
Han går in i Skuggornas rike och blir en ringvålnad som de.
- De är nära. - Sam, känner du till växten athelas?
- Athelas? - Kungsklöver.
Det är en ört.
Den kan hejda förgiftningen. Skynda på!
Vad är detta? En utbygdsjägare som inte är på sin vakt?
Frodo.
Im Arwen - Telin le thaed. (Jag heter Arwen - Jag har kommit för att hjälpa dig.)
Lasto beth nîn, tolo dan na ngalad. (Hör min röst, kom tillbaka till ljuset.)
Vem är hon?
Frodo.
- Hon är en alv. - Han tynar bort.
Han klarar sig inte.
Vi måste föra honom till min far.
- Jag har sökt er i två dagar. - Vart för du honom?
Fem vålnader är bakom er. Var de andra fyra är, vet jag inte.
Dartho guin Berian. Rych le ad tolthathon. (Stanna med hoberna, jag skickar hit hästar.)
Hon mabathon. Rochon ellint im. (Jag tar honom. Jag rider snabbast.)
Andelu i ven. (Vägen [är] väldigt farlig.)
Vad säger dem?
Frodo fîr. Ae athradon i hîr... (Frodo dör. Om jag kan ta mig över floden...)
...tûr gwaith nîn beriatha hon. (...skyddar mitt folks kraft honom.)
Jag fruktar dem inte.
Be iest lîn. (Som du vill.)
Arwen...
rid fort. Se dig inte om.
Noro lim, Asfaloth. Noro lim! (Rid fort, Asfaloth. Rid fort!)
Vad gör ni!? Vålnaderna är fortfarande där ute!
Noro lim, Asfaloth! (Rid fort, Asfaloth!)
Ge upp halvlingen, alv!
Om ni vill ha honom, kom och ta honom!
Nîn o Chithaeglir... (Vatten från Dimmiga bergen...)
...lasto beth daer; (...lyssna till dessa ord;)
Rimmo nˆn Bruinen dan in Ulaer. (Flöda vatten från Porlaälv mot Ringvålnaderna.)
Nîn o Chithaeglir... (Vatten från Dimmiga bergen...)
...lasto beth daer; (...lyssna till dessa ord;)
Rimmo nˆn Bruinen dan in Ulaer! (Flöda vatten från Porlaälv mot Ringvålnaderna!)
Nej. Nej!
Frodo, nej!
Frodo, Ge inte upp!
Inte nu!
Vilken nåd som än givits mig...
låt den givas honom.
Skona honom.
Rädda honom.
Lasto beth nîn... tolo dan na ngalad. (Hör min röst... kom tillbaka till ljuset.)
- Var är jag? - I Elronds hus.
Klockan är tio på förmiddagen den 24 oktober, om du är intresserad.
- Gandalf! - Ja, jag är här.
Och du har tur som också är här.
Några timmar till och du hade varit bortom hjälp.
Men du har styrka i dig, käre hob.
Vad hände, Gandalf?
- Varför mötte du oss inte? - Jag är så ledsen, Frodo.
Jag blev uppehållen.
Sarumans vänskap kastas inte så lättsinnigt åt sidan.
En ondska förtjänar en annan. Det är över.
Överlämna dig åt Ringens kraft...
eller åt din egen undergång!
Det finns bara en som är Ringens herre.
Bara en som kan få den att lyda hans vilja.
Och han delar inte med sig av sin makt.
Du har alltså valt döden.
Gandalf? Vad är det?
Inget, Frodo.
Frodo!
- Sam. - Tack och lov, ni är vaken!
Sam har knappt lämnat din sida.
Vi oroade oss så. Eller hur, herr Gandalf?
Tack vare herr Elronds skicklighet börjar du läka.
Välkommen till Vattnadal, Frodo Bagger.
- Bilbo! - Hejsan, Frodo, min pojke.
Bilbo.
Dit och tillbaka igen...
en hobs berättelse, av Bilbo Bagger.
- Det är underbart. - Jag ämnade att gå tillbaka...
och förundras över Mörkmårdens krafter...
besöka Sjöstad...
och se Ensamma Berget igen.
Men det tycks som om åldern har hunnit i kapp mig till slut.
Jag saknar Fylke.
När jag var liten låtsades jag vara på väg någonstans.
Iväg med dig, på ett av dina äventyr.
Men mitt eget äventyr visade sig vara helt annorlunda.
Jag är inte som du, Bilbo.
Min käre pojke.
- Vad har jag glömt? - Har du redan packat?
Det är bra att vara förberedd.
- Jag trodde du ville se alverna. - Det gör jag.
- Mer än något annat. - Det ville jag.
Det är bara...
Vi gjorde som Gandalf ville, eller hur?
vi tog Ringen till Vattnadal och jag tänkte....
eftersom ni läks så bra, skulle vi snart ge oss av.
Tillbaka hem.
Du har rätt, Sam.
Vi har gjort det vi skulle göra.
Ringen är säker i Vattnadal.
Jag är redo att ge mig av hemåt.
Han återfår sina krafter.
Det såret läks aldrig helt, han får bära det resten av sitt liv.
Men genom att ta Ringen hit...
har hoben visat stor motståndskraft mot dess onska.
Det är en börda han inte borde ha burit.
- Vi kan inte begära mer av Frodo.. - Gandalf, fienden rör på sig.
Saurons trupper samlas i öster. Ögat är fäst på Vattnadal.
Du säger att Saruman har svikit oss.
Vi har inte många bundsförvanter nu.
Hans svek är större än du tror.
Saruman har korsat orcher med onda människor.
Han föder upp en armé i Isengård.
En armé som kan förflytta sig i dagsljus, långt och snabbt.
Saruman är ute efter Ringen.
Detta onda ting kan inte hållas dolt med alvers kraft.
Vi har inte styrkan att kämpa mot både Mordor och Isengård!
Gandalf...
Ringen kan inte stanna här.
Denna fara hotar alla i Midgård.
De måste avgöra hur den ska hejdas.
Alvernas tid är förbi. Mitt folk lämnar dessa stränder.
Vilka ska ni då vända er till? Dvärgarna?
De söker rikedom i sina berg. De struntar i andras bekymmer.
Det är på människorna vi måste hoppas.
Människor?
De är svaga. Människorasen kommer till korta.
Númenórs blod är försvagat, dess stolthet och värdighet glömd.
Det var människorna som gjorde att Ringen finns kvar.
Jag var där, Gandalf.
Jag var där för tretusen år sedan...
när Isildur tog Ringen.
Jag var där när människornas styrka inte höll.
Isildur, följ mig!
Jag ledde Isildur till Domedagsbergets hjärta...
där Ringen smiddes, det enda ställe där den kunde förstöras.
Kasta in den i elden!
- Förstör den! - Nej.
Isildur!
Den skulle ha fått sitt slut den dagen, men ondskan tilläts att bestå.
Isildur behöll Ringen och kungarnas ättelinje bröts.
Det finns ingen styrka i människornas värld.
- De är delade och ledarlösa. - Det finns en som kan förena dem.
En som kan kräva tillbaka Gondors tron.
Han lämnade den vägen för länge sedan.
Han har valt exil.
Du är ingen alv.
Människor från Södern välkomnas hit.
- Vem är du? - Vän till Gandalf Grå.
Då har vi kommit hit i samma syfte...
vän.
Bitarna av Narsil.
Klingan som högg Ringen av Saurons hand.
Det är fortfarande skarpt.
Men inget annat än trasigt arvegods.
Varför fruktar du det förflutna?
Du är Isildurs arvinge, inte Isildur.
Du är inte bunden av hans öde.
Samma blod flyter i mina ådror.
Samma svaghet.
Din tid skall komma.
Du skall möta samma ondska och du skall besegra den.
A si i-Dhuath ú-orthor, Aragorn. (Skuggan har ännu inte tagit makten, Aragorn)
Ú or le a ú or nin. (Inte över dig, inte över mig.)
Renich i lú i erui govannem? (Minns du när vi först möttes?)
Nauthannen i ned ôl reniannen. (Jag trodde jag hade förirrat mig in i en dröm.)
Gwenwin in enninath. (Långa år har passerat.)
Ú-’arnech in naeth i si celich. (Du bar inte de bekymmer du bär nu.)
Renech i beth i pennen? (Minns du vad jag sa till dig?)
Du sa att du skulle binda dig till mig...
försaka ditt folks odödlighet.
Och det löftet håller jag.
Jag vill hellre dela en livstid med dig...
än möta alla världens tidsåldrar ensam.
Jag väljer ett dödligt liv.
- Du kan inte ge mig det. - Det är mitt att ge till vem jag vill...
liksom mitt hjärta.
Främlingar från länder långt borta, vänner sedan gammalt...
ni har kallats hit för att svara mot Mordors hot.
Midgård står vid undergångens rand. Ingen kan undfly det.
Ni enas, annars faller ni.
Varje ras är bunden till detta öde, ett och samma öde.
Tag fram Ringen, Frodo.
Det är alltså sant.
I en dröm...
såg jag hur himlen i öster mörknade...
Men i väster dröjde ett blekt ljus.
En röst ropade:
“Er ödesstund är nära.
Isildurs bane är funnen.”
Sherkuk-ishi (I dit blod)
Isildurs bane.
- Boromir! - “Ash nazg durbatulûk... (“En ring att sämja dem...)
Ash nazg gimbatul... (En ring att främja dem...)
Ash nazg thrakatulûk... (En ring att djupt...)
agh burzum-ishi krimpatul.” (i mörkrets vida riken tämja dem.”)
Aldrig tidigare har detta tungomål yttrats här i Imladris.
Jag ber inte om ursäkt, Mäster Elrond...
därför att Mordors svarta språk...
kanske kommer att höras...
överallt i västern hädanefter!
Ringen är alltigenom ond.
Det är en gåva.
En gåva till Mordors fiender.
Varför inte utnyttja denna ring?
Länge har min far, Rikshovmästaren av Gondor...
hållit Mordors styrkor stången. Genom vårt folks blod...
har era länder skyddats.
Ge Gondor fiendens vapen och låt oss använda det mot honom.
Du kan inte använda dig av den. Det kan ingen av oss.
Den enda ringen svarar endast Sauron. Den har ingen annan herre.
Vad vet en utbygdsjägare om detta?
Detta är ingen vanlig utbygdsjägare.
Han är Aragorn, son till Arathorn.
Du är skyldig honom tro och loven.
Aragorn.
Så detta är Isildurs arvinge?
Och arvinge till Gondors tron.
Havo dad, Legolas. (Sätt dig, Legolas.)
Gondor har ingen kung.
Gondor behöver ingen kung.
Aragorn har rätt. Vi kan inte använda den.
Ni har bara ett val.
Ringen måste förstöras.
Nå, vad väntar vi på?
Ringen kan inte förstöras, Gimli, Glóins son...
genom något vi förfogar över.
Ringen smiddes i Domedagsbergets eldar.
Bara där kan den förstöras.
Den måste tas djupt in i Mordor...
och kastas tillbaka i den glödande avgrund den kom ifrån.
...ishi makha gulshu darulu. ...i [mörka landet] där skuggorna ruva.
En av er...
måste göra detta.
Man kan inte bara gå in i Mordor.
Dess svarta portar bevakas av mer än bara orcher.
Det finns ondska där som aldrig sover.
Det stora ögat är evigt vaksamt.
Det är en karg ödemark...
full av eld, aska och stoft.
Luften ni andas är giftiga dunster.
Inte ens med tiotusen man klarar ni det. Det är dårskap.
Har du inte hör vad herr Elrond har sagt? Ringen måste förstöras.
Och du ska förstås göra det!
Och om vi misslyckas, då? Vad händer när Sauron tar tillbaka det som är hans?
Jag dör hellre än ser Ringen i en alvs händer!
Lita aldrig på en alv!
Förstår ni inte? Medan vi grälar växer sig Saurons makt allt starkare.
Ingen kan undfly den! Ni kommer alla att förgöras!
Ash nazg durbatuluk... (En ring att sämja dem...)
Ash nazg gimbatul... (En ring att främja dem...)
Ash nazg durbatuluk... (En ring att sämja dem...)
Ash nazg gimbatul... (En ring att främja dem...)
Ash nazg durbatuluk... (En ring att sämja dem...)
Ash nazg gimbatul... (En ring att främja dem...)
Ash nazg durbatuluk... (En ring att sämja dem...)
Jag tar den.
Jag tar Ringen till Mordor.
Fast...
jag vet inte vägen dit.
Jag skall hjälpa dig att bära denna börda, Frodo Bagger...
så länge den är din att bära.
Om jag kan skydda dig med mitt liv eller min död...
skall jag göra det.
Du har mitt svärd.
Och du har min båge.
Och min yxa.
Du bär allas vårt öde, du lille.
Om detta är rådets vilja...
skall Gondor se till att den uppfylls.
- Herr Frodo går ingenstans utan mig. - Nej, det går inte att skilja er åt...
även om han kallats till ett hemligt rådslag, men inte du.
Vi följer också med!
Ni får skicka hem oss insydd i säck för att stoppa oss.
Hur som helst, behövs intelligent folk till en sådan...
mission.
Uppdrag.
Sak.
Ja, det utesluter ju dig, Pip.
Nio färdkamrater.
Må så ske.
Ni skall vara Ringens brödraskap.
Härligt!
Vart ska vi?
Anirne hene beriad i chen lîn. (Hon ville skydda sitt barn.)
Ned Imladris nauthant e le beriathar aen. (Hon trodde att du skulle vara trygg i Vattnadal.)
Din mor visste att du skulle bli jagad under hela ditt liv.
Att du aldrig skulle kunna undfly ditt öde.
Alverna kan smida kungasvärdet helt igen...
men endast du har makten att använda det.
Jag vill inte ha den makten.
Jag har aldrig velat ha den.
Du är den siste av din ätt. Det finns ingen annan.
Mitt gamla svärd, Sting.
Här, ta det. Ta det.
- Det är så lätt. - Ja, tillverkat av alverna.
Klingan lyser blått när orcher är i närheten.
Och det är vid sådana tillfällen då du måste vara extra försiktig, min pojk.
Här är en fin sak.
Mithril.
Lätt som en fjäder och hårt som drakfjäll.
Låt mig få se den på dig. Kom igen.
Min gamla ring.
Jag skulle mycket gärna vilja...
hålla den, en sista gång.
Förlåt att jag drog in dig i det här, min pojk.
Jag är ledsen att du måste bära den här bördan.
Jag är ledsen för allt.
Ringbäraren anträder sin väg mot Domedagsberget.
På er som färdas med honom har inte lagts någon ed...
eller förpliktelse att gå längre än ni vill.
Farväl. Håll fast vid ert syfte.
Må alvers och människors...
och alla fria folks välsignelser vara med er.
Brödraskapet väntar på Ringbäraren.
Är Mordor åt vänster eller höger, Gandalf?
Vänster.
Vi måste hålla kurs väster om Dimmiga Bergen i 40 dagar.
Om turen håller i sig är Rohans gap öppet.
Därifrån går vi österut mot Mordor.
Två, ett, fem. Bra! Mycket bra.
Rör på fötterna.
- Det såg bra ut, Pippin. - Tack.
Fortare!
Om någon vill veta min åsikt, vilket ingen vill...
så är det en lång omväg.
Gandalf, vi kunde gå genom Morias gruvor.
Min kusin Balin ger oss ett kungligt välkomnande.
Nej, jag skulle bara gå genom Moria om jag inte hade något annat val.
Förlåt!
Ta honom!
- För Fylke! - Håll honom nere, Merry!
Mina herrar, nu räcker det.
Du har min arm! Du har min arm!
- Vad är det? - Inget. Bara en molnstrimma.
Den rör sig fort...
och mot vinden.
- Crebain från Dunland! - Göm er!
- Fort! - Ta skydd!
Sarumans spioner.
Vägen söderut är under bevakning.
Vi måste gå genom Caradhras pass.
Frodo!
Boromir.
Märkligt att vi ska lida sådan fruktan och tvivel...
över något så litet.
En sådan liten sak.
Boromir!
Ge Ringen till Frodo.
Som du vill.
Mig gör det detsamma.
Jaså, Gandalf, du tänker leda dem över Caradhras.
Och om det misslyckas, vart ska ni då ta vägen?
Om berget sviker er...
skall ni då riskera att ta en farligare väg?
Cuiva nwalca Carnirassë! (Vakna grymma Röda Hornet!)
Det är en grym röst i luften.
Nai yarvaxëa rasselya! (Må ditt horn fläckas med blod!)
Det är Saruman!
Han försöker störta ner berget! Gandalf, vi måste vända om!
Nej!
Losto Caradhras, sedho, hodo, nuitho i ’ruith! (Sov Caradhras, var stilla, ligg stilla, håll [din] vrede!)
Cuiva nwalca Carnirassë! (Vakna grymma Röda Hornet!)
Nai yarvaxëa rasselya... (Må ditt blodbefläckta horn...)
...taltuva ñotto-carinnar! (...falla över fiende-huvuden!)
Vi måste bort från berget!
Ta er till Rohans gap och sedan västerut till min stad!
Rohans gap för oss för nära Isengård!
Vi kommer inte över berget. Låt oss gå under det.
Låt oss gå genom Morias gruvor.
Moria. Du fruktar att gå in i dessa gruvor.
Dvärgarna grävde för girigt och för djupt.
Du vet vad de väckte i Khazad-Dûms mörker:
Skugga och eld.
Låt Ringbäraren avgöra.
Vi kan inte stanna här!
Detta blir hobernas död.
Frodo?
Vi går genom gruvorna.
Må så ske.
Frodo, kom och hjälp en gammal man.
Hur känns din skuldra?
- Bättre än förut. - Och Ringen?
Du känner att dess makt växer, eller hur?
Jag har känt det också. Du måste vara försiktig nu.
Ondskan kommer dras till dig utanför Brödraskapet.
Och inifrån också, fruktar jag.
- Vem ska jag lita på? - På dig själv.
Lita på din egen styrka.
- Vad menar du? - Det finns många krafter i denna värld...
på gott och ont.
Vissa är större än jag.
Och mot några har jag ännu inte prövats.
Morias väggar.
Dvärgdörrar är osynliga när de är stängda.
Ja, Gimli, inte ens dess herrar kan finna dem om dess hemligheter är glömda.
Varför förvånar det mig inte?
Nu ska vi se.
Ithildin. (Stjärnmånetrådar.) [eg.: Mån-stjärna.]
Det återspeglar bara stjärnljus och månsken.
Det står: “Durins dörrar, herre över Moria.
- Tala vän, och träd in.” - Vad betyder det?
Det är enkelt. Om du är en vän, uttala lösenordet och dörrarna öppnas.
Annon Edhellen, edro hi ammen! (Alvers portar, öppna nu för mig!)
Fennas Nogothrim... (Dvärgars dörröppning...)
lasto beth lammen. (lyssna till min stämma.)
Ingenting händer.
En gång kunde jag varenda trollformel på alvers...
människors och orchers tungomål.
Vad tänker du göra, då?
Knacka ditt huvud mot portarna, Peregrin Took!
Och om det inte öppnar dem...
och jag blir besparad från flera enfaldiga frågor...
så kan jag försöka få fundera ut lösenordet.
Ando Eldarinwa... (Alvers portar...)
a lasta quettanya... (lyssna till mina ord...)
Fenda Casarinwa! (dvärgars tröskel!)
Gruvorna är ingen plats för en ponny.
- Inte ens en så modig ponny som Bill. - Adjö då, Bill.
Fennas Nogothrim... (Dvärgars tröskel...)
Gå på, Bill. Gå på.
Oroa dig inte, Sam, han vet vägen hem.
Stör inte vattnet.
Åh, det är lönlöst.
Det är en gåta.
“Tala ‘vän’ och träd in.”
Vad är det alviska ordet för “vän”?
Mellon.
Snart, Mäster Alv, får ni njuta av dvärgars gästfrihet.
Dånande eldar, maltöl, mört kött direkt från benet!
Detta, min vän, är min kusin Balins hem.
Och de kallar det en gruva.
En gruva!
Det är ingen gruva. Det är en grav.
Nej...
Nej!
Vättar.
Vi tar sikte på Rohans gap. Vi borde aldrig ha kommit hit.
Ut nu härifrån! Ut med er!
- Frodo! - Hjälp!
Vidstige!
- Hjälp! - Släpp honom!
Aragorn!
Frodo!
In i gruvorna!
- Legolas! - In i grottan!
Spring!
Nu har vi bara ett val.
Vi måste möta Morias långa mörker.
Var på er vakt.
Det finns äldre och otäckare saker än orcher...
i de stora världsdjupen.
Tysta nu. Det är fyra dagars resa till andra sidan.
Vi får hoppas att vår närvaro går obemärkt förbi.
Morias rikedomar bestod inte av guld...
eller ädelstenar...
utan av mithril.
Bilbo hade en brynja av mithril som Torin gav honom.
- Åh, det var en furstlig gåva. - Ja.
Jag berättade det aldrig för honom...
men dess värde var större än hela Fylke.
Pippin.
Jag har inget minne av den här platsen.
- Är vi vilse? - Nej.
- Jag tror vi är... - Ssh, Gandalf tänker.
- Merry? - Vad?
Jag är hungrig.
- Det är något där nere. - Det är Gollum.
- Gollum? - Han har följt efter oss i tre dagar.
- Flydde han från Barad-dûrs hålor? - Flydde...
eller släpptes lös.
Nu har Ringen fört honom hit.
Han blir aldrig av med sitt behov av den.
Han hatar och älskar Ringen, liksom han hatar och älskar sig själv.
Sméagols liv är en sorglig historia.
Ja, Sméagol var hans namn. Innan Ringen hittade honom.
Innan den gjorde honom galen.
Ömkligt att Bilbo inte dödade honom när han fick chansen.
Ömkligt?
Det var ömkan som hejdade Bilbos hand.
Många som lever förtjänar döden och vissa som dör förtjänar livet.
Kan du ge dem det, Frodo?
Var inte så ivrig att dela ut död och domar.
Inte ens de visaste kan se alla slut.
Mitt hjärta säger att Gollum har en roll att spela, på gott eller ont...
innan det här är över.
Bilbos medömkan kan avgöra mångas öde.
Jag önskar att Ringen aldrig kommit till mig.
Jag önskar att inget av detta hänt.
Så gör alla som får uppleva sådana tider, men det är inte deras beslut.
Vi kan bara besluta vad vi ska göra med den tid som givits oss.
Det finns andra krafter i världen, Frodo, förutom ondskans vilja.
Bilbo var ämnad att hitta Ringen.
I så fall betyder det att du var ämnad att få den.
Och det är en upplyftande tanke.
Det är den vägen.
- Han kom ihåg. - Nej.
Nej, men luften luktar inte så illa här nere.
Om du tvekar, Meriadoc, följ alltid din näsa.
Jag ska riskera lite mer ljus.
Skåda...
det stora riket och dvärgstaden Dvärgaklyft.
Det är en syn, må man säga.
Gimli!
Nej!
Åh, nej.
Nej.
“Här vilar Balin...
Fundins son...
Morias herre.”
Han är alltså död.
Det var det jag fruktade.
Kilmin malur ni zaram kalil ra narag. Kheled-zâram ... Balin tazlifi.
Vi måste fortsätta. Vi kan inte dröja kvar här.
“De har tagit bron och Den andra hallen.
Vi har barrikaderat portarna...
men kan inte hålla dem länge till.
Marken skakar.
Trummor...
trummor i djupet.
Vi kan inte komma ut.
En skugga rör sig i mörkret.
Vi kan inte komma ut.
De kommer.”
Took-dåre!
Kasta i dig själv nästa gång, så vi slipper din dumhet!
Herr Frodo!
Orcher!
Tillbaka! Håll er nära Gandalf!
De har ett grott-troll.
Låt dem komma!
Det finns en dvärg i Moria som fortfarande andas.
Jag tror jag börjar få rätta handlaget.
Frodo!
Aragorn! Aragorn!
Frodo!
Åh, nej!
Han lever.
Jag mår bra. Jag är inte skadad.
Du borde vara död.
Det där spjutet skulle ha spetsat ett vildsvin.
Det är mer hos den här hoben än ögat ser.
Mithril.
Ni är full av överraskningar, Mäster Bagger.
Till bron vid Khazad-Dûm!
Vad är det här för nytt djävulskap?
En balrog.
En demon från den forna världen.
Denna fiende är er övermäktig.
Spring!
Fort!
Gandalf.
Led dem vidare, Aragorn.
Bron är nära.
Gör som jag säger! Svärd är till ingen nytta här.
Gandalf!
Merry! Pippin!
Sam!
Ingen kastar en dvärg.
Inte skägget!
Stå kvar.
Håll i dig!
Stå fast!
Luta dig fram!
Vänta.
Kom igen!
Nu!
Över bron!
Fly!
Du kommer inte förbi!
Gandalf!
Jag är Den hemliga eldens tjänare, väpnad med Anors flamma.
Den mörka elden hjälper dig inte, Udûns flamma!
Gå tillbaka till skuggan.
Du kommer inte förbi!
- Nej! Nej! - Gandalf!
Fly, era dårar!
Nej!
Aragorn!
Legolas, få dem på fötter.
Låt dem hämta sig, för guds skull!
I skymningen kommer det krylla av orcher här.
Vi måste till Lothlóriens skogar.
Kom, Boromir. Legolas. Gimli, hjälp dem upp.
Upp med dig, Sam.
Frodo?
Frodo!
Håll er nära, unga hober!
Det sägs att en mäktig besvärjare bor i de här skogarna.
En alvhäxa...
med fruktansvärda krafter.
Alla som ser på henne...
fångas av hennes trollkraft.
Frodo!
Och ses aldrig till igen.
Att du kommer till oss är som ödets fotsteg.
Du för hit stor ondska, Ringbärare.
Herr Frodo?
Här är en dvärg hon inte kommer snärja så lätt.
Jag har ögon som en hök och öron som en räv.
Dvärgen andas så tungt, att vi kunde ha skjutit honom i mörkret.
Mae govannen, Legolas Thranduilion. (Väl mött, Legolas, son av Thranduil.)
Govannas vîn gwennen le, (Vårt brödrarskap står i skuld till dig,)
Haldir o Lórien. (Haldir från Lórien.)
A, Aragorn in Dúnedain... (Ah, Aragorn av Dúnedain...)
istannen le ammen. (du är [känd] bland oss.)
Haldir.
Så mycket för alvernas välkända artighet!
Tala så vi alla kan förstår!
Vi har inte haft med dvärgar att göra sen de mörka dagarna.
Vet du vad den här dvärgen säger om det?
Ishkhaqwi ai durugnul! (Jag spottar på din grav!)
Det var inte vidare artigt.
Ni för stor ondska med er.
Ni får inte gå vidare.
Boe ammen veriad lîn. Andelu i ven. (Vi behöver beskydd. Vägen [är] väldigt farlig.)
Merin le telim. (Jag önskar vi [får] slå följe med er.)
Henio, aníron boe ammen i dulu lîn! (Snälla, förstå, vi behöver ert stöd!)
Merin le telim. (Jag önskar vi [får] slå följe med er.)
Andelu i ven. (Vägen [är] väldigt farlig.)
Gandalfs död var inte förgäves.
Han skulle inte ha låtit er förlora hoppet.
Du bär en tung börda, Frodo.
Bär inte tyngden av de döda.
Ni följer mig.
Caras Galadhon.
Hjärtpunkten för allt alviskt på jorden.
Riket under herren Celeborn och under Galadriel, Ljusets dam.
Fienden vet att ni har kommit hit.
Vad hopp ni hade om att komma i hemlighet är nu borta.
Åtta är ni, men det var nio som lämnade Vattnadal.
Säg mig, vart är Gandalf?
Jag vill mycket gärna tala med honom.
Jag kan inte längre se honom ur fjärran.
Gandalf Grå gick inte över gränsen till vårt land.
Han har fallit ner i skuggan.
Han togs av både skugga och flamma.
En av Morgoths balroger.
Vi gick in i Morias nät i onödan.
Inget av Gandalfs dåd var onödiga.
Vi vet ej om hans fulla syfte.
Låt inte Khazad-Dûms stora tomhet fylla ditt hjärta...
Gimli, Glóins son.
Därför att världen har blivit en ond plats...
och i alla länder...
blandas kärlek nu med sorg.
Vad blir det nu av detta brödraskap?
Utan Gandalf är hoppet förlorat.
Uppdraget vilar på en knivsegg.
Minsta felsteg och ni kommer misslyckas...
till allas fördärv.
Men hoppet lever kvar så länge färdsällskapet är troget.
Låt inte era hjärtan grubblas. Gå och vila er nu...
för ni är trötta efter all sorg och allt slit.
I natt ska ni sova...
Välkommen, Frodo av Fylke...
du som har sett Ögat!
En klagosång över Gandalf.
Vad säger de om honom?
Jag har inte hjärta att berätta det.
Sorgen är för mig ännu för nära.
De sjunger nog inte om hans fyrverkerier.
Det borde finnas en vers om dem.
Hans raketer brustit skönt
i stjärnor utav blått och grönt
På åska silverskurar följt
som likt ett blomsterregn oss sköljt
Åh, det gör dem inte alls rättvisa.
Vila nu.
Dessa gränser är väl skyddade.
Jag kan inte finna vila här
Jag hörde hennes röst i mitt huvud.
Hon talade om min far och Gondors fall.
Hon sa till mig: “Till och med nu finns det hopp.”
Men jag kan inte se det.
Det var länge sedan vi hade något hopp.
Min far är en ädel man.
Men hans styre försvagas...
och vårt folk förlorar tron.
Han vill att jag ska ställa allt till rätta.
Och jag vill se Gondors härlighet återupprättad.
Har du sett det, Aragorn?
Ecthelions vita torn.
Glittrande som en spjutspets av pärlor och silver.
Dess fanor som fladdrar högt i morgonbrisen.
Har du någonsin kallats hem...
av silvertrumpeters klara ton?
Jag har sett den Vita staden...
för länge sedan.
En dag kommer våra vägar att leda oss dit.
Och tornvakten kommer att ropa:
“Gondors herrar har återvänt.”
Vill du se in i spegeln?
Vad kommer jag att se?
Inte ens de visaste vet.
För spegeln...
visar många saker.
Saker som var...
saker som är...
och vissa saker...
som ännu ej inträffat.
Jag vet vad du såg.
För det finns även i mina tankar.
Det är vad som kommer att hända om du misslyckas.
Brödraskapet faller sönder. Det har redan börjat.
Han kommer att försöka ta Ringen.
Du vet vem jag talar om.
En efter en, kommer den att krossa dem alla.
Om du ber mig om den...
kommer jag att ge dig Den enda ringen.
Du ger den till mig frivilligt?
Jag kan inte förneka att mitt hjärta har önskat detta.
I stället för Mörkrets furste, skulle du ha en drottning...
inte mörk men lika vacker och fruktansvärd som gryningen!
Svekfull som havet!
Starkare än jordens fundament!
Alla skall älska mig...
och förtvivla.
Jag klarade provet. Jag kommer försvagas...
och fara västerut...
- och förbli Galadriel. - Jag kan inte göra detta ensam.
Du är Ringbärare, Frodo. Att bära en Maktens ring...
är att vara ensam.
Detta är Nenya, Ringen av Adamant...
och jag är dess väktare.
Denna uppgift gavs dig.
Och om du inte finner en väg...
kommer ingen att göra det.
Då vet jag vad jag måste göra.
Det är bara...
att jag är rädd att göra det.
Även den minsta person kan ändra framtidens lopp.
Vet du hur orcherna blev till?
En gång var de alver...
som togs av de Mörka krafterna.
De torterades och lemlästades.
En förstörd och fruktansvärd livsform.
Och nu...
fulländad.
Mina kämpande uruk-hai...
vem tjänar ni?
Saruman!
Jaga ifatt dem. Stanna inte förrän de är funna.
Ni känner ingen smärta Ni känner ingen fruktan.
Ni skall få smaka människokött!
En av halvlingarna bär något av mycket stort värde.
För dem till mig levande och utan att ha plundrats.
Döda de andra.
Aldrig tidigare har vi klätt främlingar i vårt folks dräkt.
Må dessa mantlar täcka er för ovänliga ögon.
Lembas.
Alviskt vägbröd.
En tugga räcker för att fylla en vuxen mans mage.
Hur många åt du?
Fyra.
Ju längre söderut ni färdas, desto större blir faran.
Mordor-orcher håller Anduins östra strand.
Ni är inte heller säkra på västra stranden.
Underliga varelser med den Vita Handens tecken har setts vid våra gränser.
Sällan färdas orcher under dagtid, men de här har gjort det.
Le aphadar aen. (Ni är förföljda.)
Via floden har ni möjlighet att hinna före fienden till Rauros-fallen.
Min gåva till dig, Legolas, är en av Galadhrims bågar.
Värdig våra skogsfränders skicklighet.
Det här är Noldors dolkar.
De har redan gjort tjänst i krig.
Frukta intet, Peregrin Took.
Du skall finna ditt mod.
Och till dig, Samwise Gamgi...
alvrep gjorda av hithlain.
Tack, min dam.
Har ni slut på de skinande dolkarna?
Vad kan en dvärg önska sig av alverna?
Inget.
Utom att en sista gång få se Galadhrims dam...
för hon är skönare än alla ädelstenar under jorden.
Faktiskt...
Det var en sak.
Nej, jag kan inte. Det är omöjligt.
Dumt att fråga.
Jag har inget större att ge dig...
än den gåva du redan bär.
Am meleth dîn... (För hennes kärlek...)
I ant e guil Arwen Undómiel pígatha. (kommer livets gåva till Arwen Aftonstjärna förminskas.)
Aníron i e broniatha, ad ae periatham... (Jag önskar att hon består, även om vi separeras...)
athar i methid en-amar hen. (bortom gränserna för denna värld.)
Aníron i e círatha na Valannor. (Jag önskar hon seglar till Valinor.)
Det beslutet ligger framför henne.
Du måste fatta ditt eget beslut, Aragorn.
Att resa dig över alla dina förfäder sedan Elendils dagar...
eller att falla ner i mörker med dem som återstår av din ätt.
Namárië. (Farväl.)
Nadath nâ i moe cerich. (Du har ännu så mycket kvar att göra.)
Dan... (Men...)
ú-'eveditham... (vi skall inte ses igen...)
Elessar. (Elessar.)
Farväl, Frodo Bagger.
Jag ger dig Earendils ljus...
vår mest älskade stjärna.
Må det vara ett ljus för dig på mörka platser...
när allt annat ljus släcks.
Detta avsked gav mig djupa sår.
Att en sista gång se det som är ljuvast av dem alla.
Hädanefter kan jag inte kalla något vacker med undantag för hennes gåva till mig.
Vad var hennes gåva?
Jag bad om ett hårstrå från hennes gyllene huvud.
Hon gav mig tre.
Gollum. Han har spårat oss sen Moria.
Jag trodde floden skulle sinka honom.
men han är för skicklig i vattnet.
Om han avslöjar oss för fienden...
blir det ännu svårare att ta sig över.
Ät lite, herr Frodo.
- Nej, Sam. - Du har inte ätit något på hela dagen.
Du sover inte heller. Tro inte att jag inte märker det.
- Herr Frodo... - Jag mår bra.
Inte alls.
Jag är här för att hjälpa dig.
Jag lovade Gandalf att jag skulle det.
Du kan inte hjälpa mig, Sam.
Inte den här gången.
Sov nu.
Minas Tirith är säkraste vägen.
Det vet du. Därifrån kan vi omgruppera.
Därifrån kan vi ge oss av mot Mordor från en stark plats.
Det finns ingen styrka i Gondor som kan vara oss till hjälp.
Du var snabb nog att lita på alverna.
Har du ingen tillit till ditt eget folk?
Ja, där finns svaghet. Det finns bräcklighet.
men det finns också mod och ära hos människorna.
Men du vill inte se det.
Du är rädd!
I hela ditt liv har du gömt dig i skuggorna...
rädd för vem du är, vad du är.
Jag tänker inte föra Ringen inom hundra mil från din stad.
Frodo.
Argonath.
Länge har jag önskat få skåda de gamla konungarna.
Mina fränder.
Vi korsar sjön i skymningen...
gömmer båtarna och går till fots.
- Vi går mot Mordor norrifrån. - Jaså?
Det gäller att hitta vägen genom Emyn Muil...
en oframkomlig labyrint med rakknivsvassa klippor.
Och efter det, blir det bara bättre.
Ruttnande, stinkande marskland så långt ögat kan se.
Det är vår väg.
Jag föreslår att ni vilar er nu och återhämtar er styrka, Mäster Dvärg.
Återhämtar min...
- Vi borde ge oss av nu. - Nej.
Orcher bevakar östra stranden. Vi måste invänta mörkret.
Det är inte den östra stranden oroar mig.
En skugga och ett hot växer i mitt sinne.
Något närmar sig. Jag känner det.
Återhämta min styrka? Bry dig inte om vad han sa, unge hob.
Var är Frodo?
Ingen av oss borde ströva omkring ensam.
Du, minst av alla.
Så mycket beror på dig.
Frodo?
Jag vet varför du söker ensamheten.
Du lider. Jag ser det dag för dag.
Men lider du inte i onödan?
Det finns andra sätt, Frodo.
- Andra vägar vi kan ta. - Jag vet vad du skulle säga.
Det kunde verkar som vist, om det inte vore för varningen i mitt hjärta.
Varning? Mot vad?
Vi är alla rädda, Frodo.
Men att låta fruktan förstöra det hopp vi har...
- ser du inte att det är dårskap? - Det finns inget annan väg.
Jag ber bara om styrka att skydda mitt folk!
- Om du ville låna mig Ringen. - Nej.
- Varför ryggar du? Jag är ingen tjuv. - Du är inte dig själv.
Tror du att du har någon chans?
De kommer att hitta dig och ta Ringen ifrån dig.
Och du kommer att be dem att döda dig innan slutet!
Din dåre!
Den är inte din, om det inte vore för en ödets nyck. Den kunde ha varit min.
Den borde vara min! Ge den till mig!
- Ge den till mig! - Nej!
- Ge den till mig! - Nej.
Jag kan läsa dina tankar.
Du tänker ge Ringen till Sauron!
Du tänker förråda oss!
Du går till din och allas vår död!
Förbannad vare du och alla halvlingar!
Frodo?
Frodo.
Vad har jag gjort?
Snälla, Frodo.
Frodo, förlåt mig!
Akha - gûm (Här - tomrummet)
Ashi gurum (Bara död)
Frodo?
- Den har tagit Boromir. - Var är Ringen?
Undan!
Frodo!
- Jag svor att skydda dig. - Kan du skydda mig från dig själv?
Skulle du förstöra den?
Aragorn
Elessar
Jag skulle ha följt dig till slutet.
Till själva eldarna i Mordor.
Jag vet det.
Vaka över de andra, särskilt Sam. Han kommer inte att förstå.
Gå, Frodo!
Spring!
Herr Frodo!
Leta rätt på halvlingen!
Elendil!
Gå, Aragorn!
Frodo!
Göm dig här. Fort!
Kom igen!
Vad gör han?
Han ger sig av.
- Nej! - Pippin!
Spring, Frodo. Gå på!
- Hallå! Du där! - Hallå!
- Här borta! - Den här vägen!
- Det funkar! - Jag vet att det funkar! Spring!
- Gondors horn. - Boromir.
Spring!
Nej.
- De tog de små. - Var stilla.
Frodo. Var är Frodo?
Jag lät Frodo gå.
Då gjorde du det jag inte klarade av.
Jag försökte ta Ringen ifrån honom.
- Ringen är nu utom räckhåll för oss. - Förlåt mig.
Jag förstod inte.
- Jag har svikit er alla. - Nej, Boromir.
Du kämpade modigt.
Du har din heder kvar.
Låt det vara.
Det är över.
Människornas värld kommer att falla. Och allt blir till mörker...
och min stad går under.
Jag vet inte vilken kraft jag har...
men jag svär att jag inte tänker låta Vita Staden falla...
eller vårt folk gå under.
Vårt folk.
Jag skulle ha följt dig, min broder.
Min anförare.
Min kung.
Vila i frid...
son av Gondor.
De kommer spana efter honom från Vita Tornet.
Men han kommer inte återvända.
Frodo!
Jag önskar att Ringen aldrig kommit till mig.
Jag önskar att inget av detta hänt.
Så gör alla som får uppleva sådana tider...
men det är inte deras beslut.
Vi kan bara besluta...
vad vi ska göra med den tid som givits oss.
Frodo, nej!
Frodo!
- Herr Frodo! - Nej, Sam.
Vänd tillbaka, Sam!
- Jag ger mig av till Mordor ensam. - Visst gör du det.
Och jag följer dig!
Du kan inte simma!
Sam!
Jag gav ett löfte, herr Frodo.
Ett löfte: “Lämna honom inte, Samwise Gamgi.”
Och det ska jag inte göra.
Det ska jag inte göra.
Sam.
Kom, då.
Skynda på! Frodo och Sam har nått den östra stranden.
- Du tänker inte följa efter dem. - Vi bestämmer inte över Frodos öde.
Då har allt varit förgäves. Brödraskapet har misslyckats.
Inte om vi är varandra trogna.
Vi lämnar inte Merry och Pippin till tortyr och död.
Inte så länge vi har styrka kvar. Lämna kvar allt som kan undvaras.
Vi färdas lätt.
Låt oss jaga orcher.
Ja!
Mordor.
Jag hoppas att de andra hittar en säkrare väg.
Vidstige ser efter dem.
Jag antar att vi aldrig mer ser dem.
Det kanske vi gör, herr Frodo
Kanske det.
Sam...
jag är glad att du är med mig.