... fx i anden potens, dx.
Gør Percival færdig til næste gang.
Mange af jer har haft det før, men det skader ikke at genopfriske det.
Tak, Steven.
Jeg har skrevet et avanceret Fourier-system på tavlen på gangen.
Jeg håber, at en af jer kan løse opgaven.
Den, der gør det, vil ikke blot opnå min gunst, men også blive berømt -
- og få resultatet og sit navn trykt i det velrenommerede M.I.T. Tech.
Tidligere vindere er bl.a. nobelpris- tagere, vindere af Field's Prisen, -
- navnkundige astrofysikere og jævne lektorer fra M.I.T.
Godt, hvis I har nogen spørgsmål -
- er jeg sikker på, at Tom har svarene.
- Hej, Will. - Hej, Krystyn. Hvordan går det?
- Jeg fik ikke bollet Cathy i går. - Hvorfor ikke?
Det ved jeg ikke. Cathy?
Hvorfor vankede der ikke lidt lir i krogene i går?
Skråt op, Chuckie, din irske bonderøv.
Tror du, jeg gider sprede ben for din lille rejepik?
- Gå hjem og leg med dig selv. - Rejepik! Rejepik!
Hun mangler en tand, Will.
Eller også har hun hudproblemer ... Plus at hun og Morgan nok gifter sig.
Og det er begrænset hvor mange gange, man kan bolle sin vens kommende kone.
- Jeg smutter. - Gu gør du ej. Klokken er kun 10.
Jeg er træt.
"Irske bonderøv". Jeg er sgu ikke nogen irsk bonderøv.
- Hold op med at mase mig bagud. - Du står foran pladen.
- Du får tæv, at du ved det. - Tror du, jeg er bange for dig?
Casey banker en bar op i Harvard i næste uge. Skal vi ikke tage derop?
- Hvad skal vi lave dér? - Banke nogle af de kloge fyre.
Du vil sikkert passe godt ind dér.
Hvad nu? Er du stadig sej? Kom an!
VELKOMMEN ÅRGANG 1972 FEST FOR GAMLE MIT-STUDENTER
Professor Lambeau? Jeg går hos Dem. Vi er alle oppe i fysikbygningen.
Kom her. Det er lørdag! Men vi kan tage en drink sammen i aften.
Vi kunne ikke vente til mandag på at få det at vide.
- Vide hvad? - Hvem der beviste læresætningen.
Det er korrekt. Hvem har lavet det?
- Jack? - Nej.
- Nemesh? - Nul, mand!
- Kom nu, Joey Mac! - MacNamara slår nu.
Bravo, Mac! Tag to baser!
Morgan, hvem er hende i de stribede bukser? Hun har en lækker røv.
- Hvem er hun sammen med? - En skide italiener. Will kender ham.
Ja, det er Carmine Scarpaglia. Han tævede mig altid i børnehaven.
- Lad os få noget at spise. - Skal du ikke tale med hende?
- Jeg vil have en Whopper. - Vi tager hen på Kelly's.
Gu gør vi ej, Morgan. Det er en omvej på et kvarter.
Hvad skal vi da, siden vi har så travlt?
En dobbelt burger.
Chuck, jeg bad om en dobbelt.
- Klap i! Jeg ved, hvad du bestilte. - Så giv mig min sandwich.
Din? Det var mig, der betalte. Hvor mange penge har du?
Jeg sagde, jeg nok skulle veksle, så giv mig min sandwich og stop det pis!
Godt, giv mig de 16 cent, du har, så lægger vi din sandwich til side.
Du kommer så hver dag med 6 cent og får din sandwich sidst på ugen.
- Hvorfor er du sådan et røvhul? - Hvad med at oprette en konto?
Ligesom da I købte jeres sofa.
Din mor kom med 10 dollar dagligt i et år, og fik så til sidst sin sofa.
- Kan jeg få min mad nu? - Her er din skide dobbelt-burger!
Kør langsomt.
- Hvad har vi dér? - Jeg ved det ikke endnu.
Skrid, din lede mær.
Hør nu, Will.
Vi så ham jo i parken. Hvis du vil tæve ham, kunne vi have gjort det dér.
- Hold bøtte, Morgan. Du går med. - Nej, jeg gør ikke!
Gu gør du! Hvis du ikke er derude om to sekunder, tæver jeg dig bagefter.
Carmine! Det er mig, Will. Vi gik i børnehave sammen.
Will! Strisserne!
Strisserne!
Tak, fordi I kom.
Pis!
Er det indbildning, eller er mit hold vokset betydeligt?
I er næppe alle kommet for at høre mig forelæse -
- men for at høre, hvem det mystiske matematik-geni er.
Så kom nu frem, du tavse skælm, og modtag din pris.
Jeg beklager at måtte skuffe mit publikum -
- men der bliver åbenbart ingen afsløring i dag.
Mine kolleger og jeg har konfereret.
Der er en opgave på tavlen lige nu, som det tog os over to år at løse.
Lad dette være sagt: Handsken er kastet -
- men fakultetet har taget handsken op.
- Hvornår skal du for retten? - I næste uge.
- Undskyld. - Hvad laver du?
Vi vil ikke have graffiti her. Du kan ikke bare gå!
- Rend mig! - Kvik fyr, hvad? Hvad hedder du?
Du godeste!
Det ser rigtigt ud.
Hvor dum skal man være for at blive fyret?
- Hvor svært er det at styre en kost? - Du blev jo selv fyret.
- Ja, på grund af omstrukturering. - De skar i antallet af ansatte tåber.
- Klap i. Du bliver selv tit fyret. - Men i det mindste har jeg et job nu.
- Hvorfor blev du fyret, Will? - På grund af omstrukturering.
Min onkel kan måske skaffe dig et job.
- Det spurgte jeg dig jo om i går. - Og jeg sagde nej i går.
Vi sætter os derhen.
Nå, så det her er en Harvard-bar?
Jeg troede, der ville hænge ligninger på væggene.
Lad mig få en kande af husets bedste øl.
Jeg vil prøve at gøre lidt ved de dér Harvard-sild for enden af baren.
Ja, skaf os noget kørvel.
- Dav. Hvordan har I det? - Godt.
- Så I ... - Kommer ofte her?
Om jeg kommer ofte her? Ja, jeg kommer af og til.
- Studerer I her? - Ja.
- Jeg tror, vi har læst samme fag. - Jaså? Hvilket?
Historie ... Ja, det tror jeg, det var.
Du husker ikke nødvendigvis mig.
Jeg kan lide det her. At jeg går her, betyder ikke, at jeg er et geni.
Hej, hvordan har du det?
- Hvilket fag sagde du, det var? - Historie.
Kun historie? Så var det vel et oversigtskursus?
Ja, du skulle prøve det selv. Det er et godt kursus.
- Hvad syntes du om det? - Helt ærligt, så var det elementært.
Ja, det var det uden tvivl.
Jeg kan godt huske det kursus. Det lå mellem frikvarteret og frokost.
- Hvad med at skride, Clark? - Slap af!
Jeg morer mig bare med min nye ven.
- Skal vi have problemer? - Nej, nej.
Jeg håbede bare, du kunne fortælle lidt om markedsøkonomien i kolonierne.
Min påstand er, at før revolutionen -
- kunne den økonomiske modalitet især i de sydlige kolonier -
- mest passende karakteriseres som agrarisk ...
Selvfølgelig. Du har lige læst en marxistisk historiker. Garrison fx.
Når du når til Lemon, vil du sige, at økonomien i Virginia og Pennsylvania -
- var driftig og kapitalistisk helt tilbage i 1740.
Næste år vil du skvaldre op om Gordon Wood -
- og det prærevolutionære utopia og kapitalismens effekt på oprustningen.
Nej, det vil jeg ikke, for Wood undervurderer effekten af ...
Wood undervurderer effekten af de sociale skel -
- som bygger på især nedarvet velstand. Det har du fra Vickers.
"Work in Essex County" side 98, ikke? Den har jeg også læst.
Vil du citere hele bogen, eller har du en selvstændig mening om det her?
Eller lærer du passager udenad og citerer dem som dine egne tanker -
- bare for at imponere pigerne og ydmyge min ven?
Ser du, når du begynder at tænke om 50 år, så vil du opdage to ting.
1) Gør ikke den slags.
2) At du gav 150.000 for en uddannelse -
- du kunne have fået ganske billigt på et bibliotek.
Ja, men jeg vil have en eksamen -
- mens du vil servere pomfritter for mine unger på vej til skiferie.
Måske, men i det mindste vil jeg ikke være en kopi af andre.
Men, hvis du har et problem, kan vi godt ordne det udenfor.
Der er ingen problemer. Alt er i orden.
Hvad siger du så?
Han er skide klog!
Tre minutter her, og straks skal du støde ind i en nørd.
Jeg var lige ved at få bid, men så fornærmede Billy den ene af pigerne.
Og den kraftige af dem kaldte mig skaldet og tyk, så jeg bad hende gå.
Der dummede jeg mig vist.
Du er et fjols.
Du er et fjols. Jeg har siddet og ventet på dig i tre kvarter -
- men nu er jeg træt og skal hjem. Jeg kan ikke blive ved med at vente.
- Jeg hedder Will. - Skylar.
For resten, så er ham Michale Bolton- kloningen derhenne ikke vores kop te.
Det fornemmede jeg også.
Nå, jeg må hjem.
Jeg skal tidligt op og spilde penge på min dyre uddannelse.
Det var ikke møntet på dig.
Ring. Så kan vi tage en kop kaffe sammen.
- Eller mødes og spise karameller. - Hvad mener du?
Det er vel lige så arbitrært som at drikke kaffe.
Ja, okay. Nå, men hej.
Der er de nørder med skituren igen.
Kan du lide succes?
Ja.
Jeg fik hendes nummer. Hvad siger du så?
- Undskyld. Er det her pedelkontoret? - Ja, hvad kan jeg hjælpe med?
- Navnet på en student, ansat her. - Vi har ingen her.
- Han er i min fløj og er ca. så høj. - Hvilken fløj er det?
Bygning 2.
- Hvis noget er blevet stjålet ... - Nej, jeg skal bare bruge hans navn.
- De skal først indgive en klage. - Det er professor Lambeau.
Og det er professor Hayes.
- Det er vigtigt. Jeg beder Dem. - Han er ikke mødt i dag.
- De kan ringe til hans værge. - Værge?
Ja, tilsynsværge.
Tak.
Røvhul!
Der er juridisk præcedens, der går helt tilbage til 1789 -
- hvorved en tiltalt kan kræve at forsvare sig selv -
- hvis han derved handler imod tyranni og for frihed.
- Henry Ward Beecher sagde i 1887 ... - Vi er i det 20. århundrede.
- Han gør grin med retten. - Jeg har lov til at tale min sag.
- Ifølge USA's forfatning ... - Tak, jeg kender forfatningen.
Frihed og retten til at ånde, og kan man ikke ånde, er loven for stram.
Uden frihed er man en synkope ... Ibidem, hr. dommer.
Jeg har nu læst i ti minutter i dit generalieblad. Det er helt utroligt.
Juni 93, overfald. September 93, overfald.
Biltyveri, februar 94.
Dér forsvarede du dig selv og fik sagen afvist.
Du citerede loven om "Fri ejendomsret til hest og vogn" fra 1798. En vits.
Januar 95 optrådt som politibetjent.
Grov legemsbeskadigelse, tyveri, modsat sig anholdelse.
Du har boet på flere børnehjem -
- og blev fjernet fra tre på grund af mishandling.
Andre dommere ville måske blive rørt, men du slog en betjent og ryger ind.
Afvisning af sagen nægtet. Kautionen fastsættes til 50.000 dollar.
Hallo?
- Skylar? Det er Will. - Hvem?
Ham den sjove og flotte, du mødte forleden.
Havde jeg mødt en sådan fyr, ville jeg nok huske det.
Så ham den grimme, utålelige taber, der ikke ville lade dig i fred.
Nå, Will? Nu kan jeg huske dig.
Jeg spekulerede på, om du nogen sinde ville ringe.
- Lige et øjeblik. - Vil du have noget fisse?
Dig husker jeg fra ungdomshjemmet. Hvordan går det?
Undskyld afbrydelsen.
Vi kunne mødes i løbet af ugen og gå på café og spise karameller.
Det lyder dejligt. Hvor er du?
Det her er et skud i tågen -
- men du skulle vel ikke tilfældigvis læse jura?
- Sæt dig! - Tak. Det var rart at sludre med dig.
Hvad vil du?
Mit navn er Gerald Lambeau. Den lærer, du bad rende og hoppe.
Hvad fanden vil du?
Dommeren er gået med til at løslade dig under mit tilsyn.
Der er to krav. Det første er, at du møder op hos mig hver uge.
Hvorfor?
For at bevise, at du arbejder på -
- at sætte dig ind i den mere avancerede kombinationslære.
- Finit matematik ... - Det lyder dødskægt.
Den anden betingelse er, at du opsøger en psykoanalytiker.
Jeg skal aflægge rapport om møderne.
Opfylder du ikke disse betingelser, må du udstå din straf.
Det er i orden med matematikken, men jeg går ikke til psykoanalytiker.
Er det ikke bedre end at skulle sidde i fængsel?
Jeg har læst Deres bog, og Mike har de samme problemer som børsmægleren.
- Lige præcis. Godt observeret, Will. - Tak.
Der er et pres, som jeg ikke vil dømme eller sætte i bås -
- men det ødelægger dit potentiale.
Det må være slut med tossestreger og fest og ballade.
Du har ret. Jeg ved det.
- Du slipper ikke. Sig noget mere. - Jeg gør jo nogle ting ...
- Hvilke ting? - Jeg gemmer mig for folk.
- Gemmer du dig? - Jeg opsøger steder og griber ind ...
- Hvilke steder? - Visse klubber.
- Hvilke klubber? - Klubber som 'Fantasy'.
Udmærket. Fortsæt.
Man kommer ind, og musikken ligesom opsluger én. Det er house-musik ...
Og så danser man ...
Er det svært at skjule, De er bøsse?
Hvad mener du? Hvad?
- Lige før var De ved at ryge på mig. - Ryge på dig?
- Jeg beklager at måtte skuffe dig. - Ja, jeg er ligeglad.
- For mig må De da gerne røvpule. - Røvpule? Hvad taler du om?
En vanskelig teori kan være ligesom en symfoni. Meget erotisk.
Nå, Henry?
Jeg kan ikke fortsætte med dette arbejde. Det er ikke umagen værd.
Jeg har ikke tid til at tale med dig nu -
- og endnu mindre med den galning derinde.
Godt, du ligger i din seng nu, Will.
Hvor gammel er du?
- Syv år. - Hvad kan du se?
- Der er noget i mit værelse. - Hvad?
Det er en figur, der svæver over mig.
Du er på et sikkert sted nu, Will.
Den kommer ned. Den rører ved mig.
- Hvor rører den dig? - Dernede.
- Jeg er nervøs. - Det behøver du ikke at være.
Vi begynder at danse og danse. Det er så smukt.
For vi kan elske flere gange, inden solen går ned.
Himmelraketter i flugt
eftermiddagsfryd ...
- Det må du undskylde. - Jeg har bedre ting at tage mig til.
Kom og dans med mig. De hypnotiserede mig virkelig.
- Han gik. Det er ikke min skyld. - Jeg bad dig samarbejde.
- Se mig ind i øjnene. - Forsvind!
- Jeg behøver ikke terapi. - Så er det godt. Forsvind.
- Jeg har ringet til Mel Weintraub. - Til hvad nytte?
Hvad vil du så gøre?
Der er stadig en, nemlig ham, jeg delte værelse med på universitetet.
Tillid er meget vigtig både i et forhold og i en klinisk situation.
Hvorfor er tillid så vigtigt for at opnå et godt resultat med en klient?
Maureen? Vend tankerne fra din mund og følg med.
Vinnie?
Fordi ...
Fordi tillid er selve livet.
Meget dybsindigt. Tak, Vinnie.
Hvis patienten ikke er tryg ved én, vil han ikke være ærlig -
- og så er terapien meningsløs.
Stoler de ikke på én, får man dem aldrig lokket med i seng.
Spid dem, mens de er sårbare. Det er mit motto.
Godt, så er alle vågne igen. Velkommen tilbage.
Dav, Sean.
Hej, Gerry.
Mine herskaber. Vi ser her en mand af format. Professor Gerald Lambeau.
Vinder af Fields-Prisen for kombinationslære. Kender I den pris?
Det er matematikkens Nobelpris -
- bortset fra at den kun uddeles hvert fjerde år.
Det er en virkelig stor ære. Vi stopper nu og mødes på mandag.
Vi skal tale om Freud og hans kokain- forbrug, der kunne slå en hest ihjel.
Hvordan har du det? Det er rart at se dig igen.
Jeg tror, jeg har noget interessant til dig.
Hvad? Sig frem.
- Hvorfor kom du ikke til jubilæet? - Jeg har haft travlt.
Vi savnede dig.
- Hvornår har vi sidst set hinanden? - Det var, inden Nancy døde.
Ja, det gør mig ondt. Jeg var til en konference i Paris.
Jeg fik dit postkort. Det var pænt af dig.
Hvad skete der? Fik du en mild dom eller hvad?
Prøveløsladelse med psykologhjælp to dage om ugen.
Du er glat som en ål! Giv nu op, Morgan.
Slip nu. Vi kommer for sent til kampen.
- Jeg er optaget og har meget travlt. - Knægten er utrolig og helt speciel.
Hvad gør ham så speciel?
- Har du hørt om Ramanujan? - Ja, ja. Nej.
Det er en mand. Han levede for over 100 år siden og var inder.
- Prikker ... - Ikke fjer.
Han boede i en lille hytte og havde ikke gået i skole -
- og havde ingen adgang til videnskabelige værker ...
En dag fandt han en gammel regnebog.
Ud fra den lavede han teorier, som matematikere tumlede med i årevis.
Ja, kædebrøker. Han skrev ...
Han sendte det med posten til Hardy på Cambridge.
Hardy så værdien af hans arbejde og fik ham til England.
Sammen skabte de nogle af verdens mest spændende matematikteorier.
Denne Ramanujan var et geni uden sidestykke -
- og det samme er drengen.
Men han kæmper imod, og jeg har brug for en, der kan nå ind til ham.
- En som mig? Hvorfor? - Fordi I har samme baggrund.
- Hvilken baggrund? - I er fra samme kvarter.
Er han fra Southie? Et ungt geni fra Southie.
- Hvor mange har du opsøgt før mig? - Fem.
Lad mig gætte. Barry og Henry? Men ikke Rick?
Tal med ham, Sean. Bare én gang om ugen.
Det er poker med den knægt. Gem dine kort godt.
Han har nok allerede læst din bog, hvis han har kunnet finde den.
Hej, Will. Det er Sean Maguire. Will Hunting.
- Lad os gå i gang. - Jeg er frisk. Lad healingen begynde.
Vil I have os undskyldt? Også dig, Gerry.
Ja, selvfølgelig.
Hvordan har du det?
- Hvor er du fra i Southie? - Jeg kan godt lide stedet her.
Køber du dine bøger stykvis, eller rekvirerer du dem som samlede sæt?
- Kan du godt lide bøger? - Ja.
- Har du læst nogen af dem? De her? - Sandsynligvis ikke.
- Hvad med dem på øverste hylde? - Ja, dem har jeg læst.
- Hvad synes du om dem? - Det er dine bøger, så læs dem selv.
- Jeg har skam læst dem. - Det må have taget tid.
Ja, det gjorde det også.
'De Forenede Staters historie.' Bind 1.
Kors!
Vil du læse en ordentlig historiebog, så læs Zinns 'USA's folks historie'.
Er den bedre end Chomskys?
Folk som dig er underlige.
I bruger formuer på dyre bøger, og så køber I de forkerte.
- Hvilke bøger er da de rigtige? - Dem, der får håret til at rejse sig.
Jeg har ikke så meget tilbage. Smid den smøg, det er sundere for dig.
- Ja, det generer mig til yoga. - Nå, så du dyrker motion?
- Hvad med dig? Løfter du jern? - Ja, vægte.
- Vægte? - Ja, i stor stil.
- Hvor meget kan du klare? - 130 kg. Hvad med dig?
- Har du malet det? - Ja. Maler du? Laver skulpturer?
- Nej. - Kan du lide kunst? Men så musik da?
- Det dér er noget lort. - Sig hellere din ærlige mening.
Linearitet og impressionisme sammen giver en rodet komposition.
Det er et plagiat af Winslow Homer bortset fra den hvide mand i båden.
- Ja, Monet var ikke ret god. - Det, der generer mig, er farverne.
Det værste er nu, at det er malet efter en kliché.
- Jaså? Farverne er nu fascinerende. - Virkelig?
Jeg tror, du kun er ét skridt fra at skære et øre af.
Jeg burde måske flytte til Frankrig og ændre mit navn til Vincent?
Kender du udtrykket: "I stormvejr duer enhver havn"?
- Det er måske dig. - Hvordan det?
Du er ude i et frygteligt uvejr. Himmel og hav står i ét -
- søerne slår ind over din lille båd. Du pisser i bukserne af skræk.
Så du gør det eneste rigtige, for at slippe væk. Du bliver psykolog.
Lige præcis. Og nu vil jeg lave mit arbejde. Du forhindrer mig i det.
- Måske ægtede du den forkerte. - Måske du skulle vare din mund.
Nu skal du passe lidt på.
Det er dét, ikke også? Du giftede dig med den forkerte.
Hvad skete der?
Forlod hun dig, eller bollede hun med andre?
Hvis du nogen sinde taler grimt om min kone igen, slår jeg dig ihjel.
Har du forstået?
- Tiden er gået. - Ja.
Rør, d'herrer!
Er du okay?
Jeg forstår, hvis du ikke vil se ham igen.
Torsdag klokken 4. Sørg for, at han kommer.
Ja. Tak.
- Du ser yndig ud med de briller. - Mange tak.
Jeg har altid ønsket mig blå øjenskygge.
Jeg voksede op i England og gik på en vældig god skole.
En progressiv, økologisk gør-det-selv-privatskole.
Derpå Harvard og medicinstudiet.
Jeg har regnet ud, at min hjerne vil blive 250.000 dollar værd.
Det lød rædsomt, gjorde det ikke?
Giv mig en mai-tai til.
- Dine forældre betalte vel gerne. - Nej, jeg har arvet pengene.
- Får Harvard alle de penge? - Nej, jeg starter på Stanford i juni.
Men du ville lige først bruge sømanden her og så stikke af?
Jeg ville da først bruge dig til vores anatomi-forsøg.
I så tilfælde er det i orden. Vil du se mig trylle, Skylar?
- Den her er til dig, Rudolf. - Vent, du skal have min tryllestav.
Godt, jeg vil nu lade karamellerne her forsvinde. Er du klar?
En, to, tre!
De er alle væk. Det virker nu bedre med en kanin.
Jeg går faktisk ikke så meget ud.
Det var uheldigt. For mig, mener jeg.
- Jeg ved godt, du har tænkt på dét. - Nej, jeg har ikke.
- Jo, du håbede på et godnatkys. - Nej, jeg håbede på et godnatknald.
- Men jeg kan godt nøjes med et kys. - Hvor ædelt af dig.
Nej, jeg håbede kun på et kys.
Hvorfor så ikke få det overstået nu?
- Nu? - Ja. Kom her.
Jeg fik vist lidt af dine pickles med.
- Hvad? Er det dig igen? - Følg med her.
Hvad er så det her? En afslappende hyggestund for to fyre?
Hvor yndigt. Er svanerne en slags fetich, som vi skal vie lidt tid?
Jeg har tænkt på det, du sagde om mit maleri forleden.
Jeg sad oppe den halve nat og tænkte på det.
Men så slog en ting mig -
- og jeg faldt i dyb søvn og har ikke tænkt på dig siden.
- Ved du, hvad der slog mig? - Nej.
At du kun er et barn og ikke aner, hvad du snakker om.
- Tak. - Ingen årsag.
Du har aldrig været uden for Boston.
Nej.
Hvis jeg spurgte dig om kunst, kunne du sikkert citere fra alverdens bøger.
Michelangelo ved du en masse om. Hans livsværk, politiske forhåbninger -
- hans forhold til paven og seksuelle orientering. Hele molevitten.
Men du kan ikke fortælle mig, hvordan der lugter i Det Sixtinske Kapel.
Du har aldrig stået dér og kigget op på det smukke loft.
Set det.
Hvis jeg spurgte om kvinder, ville du sikkert remse alle dine yndlinge op.
Du har måske endda været i seng med et par af dem.
Men du kender ikke til at vågne op ved siden af en kvinde og føle lykke.
Du er en sej fyr.
Spurgte jeg dig om krig, ville du vel komme med Shakespeare:
"Endnu en gang til brechen, kære venner."
Men du har aldrig været i krig eller holdt din bedste vens hoved i skødet -
- og set ham udånde, mens hans øjne bad om hjælp.
Hvis jeg spurgte dig om kærlighed, ville du sikkert citere en sonet.
Men du har aldrig set en kvinde og følt dig totalt sårbar -
- aldrig kendt en, som slog benene væk under dig.
Og følt, at Gud havde sat en engel på jorden for din skyld.
Som kunne redde dig fra Helvede.
Og du ved ikke, hvordan det er at være hendes engel og elske hende -
- og følge hende for evigt gennem alt, også kræft.
Og du har ikke siddet på et hospital i to måneder og holdt en i hånden -
- fordi lægerne kunne se på dig, at besøgstider ikke passede dig.
Man ved kun, hvordan det er at miste -
- når man elsker nogen højere end sig selv.
Og så højt tror jeg ikke, du har turdet elske nogen.
Når jeg ser på dig, ser jeg ikke en intelligent og selvsikker mand.
Jeg ser en kæphøj og skidebange dreng.
Men du er et geni. Det nægter ingen.
Der er næppe nogen, der forstår dybden i dig.
Du mener, du ved alt om mig, for du så mit maleri og sprættede mit liv op.
Du er forældreløs, ikke sandt?
Tror du, at jeg kun ved, hvor barsk dit liv har været, og hvad du føler -
- bare fordi jeg har læst 'Oliver Twist'?
Er det essensen af det, du er?
Personligt er jeg ligeglad med alt det -
- for jeg kan ikke lære noget af dig, jeg ikke kan læse mig til.
Medmindre du vil snakke om dig selv, om hvem du er.
Så vil jeg være fascineret. Jeg er klar.
Men det har du ikke lyst til, vel?
Du er skrækslagen for, hvad du måske kunne fortælle.
Næste træk er dit, makker.
Hallo? Hallo?
Hallo?
Er det Dem igen, professor Valanti?
Fjols.
- Hvem ringede du til? - Ingen. Jeg havde glemt nummeret.
Gik du ud uden at tage nummeret med?
Jeg havde det til din mors sexlinje, men løb tør for mønter.
Lad min mor være. Jeg har lige sluppet din.
- Hvor er du bare skæg, Morgan. - Slå du bare, og se, hvad der sker!
- Hvad vil du da gøre? - Ja, genér I mig bare.
Vær rar ikke at ryge.
- Sagde han intet? I sad der en time. - Han sad bare og talte sekunderne.
- Ganske imponerende. - Hvorfor gjorde han det?
For at vise, at han selv bestemmer, hvornår han vil snakke.
Er det en slags nidstirrings-konkurrence?
Ja, og jeg må ikke begynde at tale som den første.
Vi kender din teori, men drengen har fundet et simpelt geometrisk billede.
En træ-struktur duer ikke, men jeg kan udregne summen.
- Det er et spørgsmål om gruppering. - Men, hvis vi gør det sådan ...
Hej, se her.
Jeg har skrevet det ned. Det er enklere på den måde.
Somme tider er man heldig. Du er en strålende begavelse.
Jeg var engang med et fly.
Kaptajnen kom med den sædvanlige remse om flyvehøjde og den slags -
- men bagefter glemte han at slukke for mikrofonen.
Han vender sig til andenpiloten og siger:
Nu kunne jeg godt bruge noget fransk og en kop kaffe.
Stewardessen iler op for at fortælle, at mikrofonen stadig er åben -
- da en fyr råber: "Glem ikke kaffen."
Har du prøvet at flyve?
Nej, men vittigheden er bedst, hvis man fortæller den i 1. person.
- Men jeg har fået fisse. - Har du? Det var da godt.
- Jeg var ude med en pige sidste uge. - Gik det godt? Skal I mødes igen?
Aner det ikke. Jeg har ikke ringet.
- Amatør! - Jeg ved, hvad jeg gør.
Bare rolig, jeg ved nok, hvad jeg gør.
Men hun er smuk og klog og anderledes end de fleste, jeg har kendt.
- Så ring til hende, Romeo. - For at opdage, at hun er dødkedelig?
Lige nu er hun bare skide perfekt. Det vil jeg ikke ødelægge.
Eller også vil du ikke ødelægge, at du er perfekt lige nu.
Med den filosofi kan du gå gennem livet uden at lære nogen at kende.
Min kone pruttede, når hun var nervøs. Hun havde mange små særheder.
Hun pruttede også, når hun sov.
Det kan jo ske.
En nat pruttede hun så højt, at hunden vågnede.
Hun vågnede og sagde: "Var det dig?" Jeg nænnede ikke at sige sandheden.
Vågnede hun selv ved det?
Hun har været død i to år, og det er den slags, jeg husker.
Små sjove ting som det, men det er det, jeg savner mest.
De små særheder, som kun jeg kendte til.
De gjorde hende til min kone. Men hun kendte skam også alle mine småsynder.
Folk kalder den slags svagheder, men det er det bedste af det hele.
Og vi vælger selv, hvem vi vil lukke ind i vores små, underlige verdener.
Du er ikke perfekt, og lad mig spare dig for yderligere spænding.
Det er den pige, du har mødt, heller ikke.
Men spørgsmålet er, om I passer perfekt sammen.
Det er det, nære forhold drejer sig om.
Den eneste måde du kan finde ud af det på, er ved at prøve.
Selv om jeg kendte svaret, ville jeg ikke sige det til en skid som dig.
Og hvorfor ikke? Du har fortalt så meget andet.
Du snakker mere end nogen andre psykoanalytikere.
Jeg underviser i det, men har ikke sagt, jeg kan praktisere det.
- Vil du gifte dig igen? - Min kone er død.
- Det var derfor, jeg sagde "igen". - Hun er død.
Det er en fed filosofi, Sean.
På den måde kan du gå gennem resten af livet uden at lære nogen at kende.
Tiden er gået.
Hold lige døren.
Hej! Hvor har du været så længe?
Du må undskylde, men jeg har haft meget travlt, og ...
Det har jeg også. Jeg troede, du ville ringe.
- Jeg mener, det var hyggeligt. - Det synes jeg også, men ...
- Jeg har forspildt min chance. - Nej, det er helt i orden.
Jeg tænkte, om du ville give mig en ny chance og gå ud med mig igen.
Jeg kan ikke.
Nej, jeg mente ikke "aldrig mere". Jeg kan bare ikke lige nu.
Jeg skal lave et protonspektrum.
Det lyder måske spændende, men er faktisk dødkedeligt.
- En anden dag, måske. - I morgen?
Ja, det er i orden.
- Hvad vil du nu? - Jeg kunne ikke vente til i morgen.
- Hvor har du det fra? - Jeg bollede med en fra din klasse.
Forhåbentlig en af dem med sandaler uden tå og dårlig ånde.
- Kom, lad os gå ud. - Nej, jeg skal lære det her.
Du skal jo ikke operere i morgen, vel? Godt, så kom.
Min hund vinder!
Kom så, Misty!
Se, nu kommer den. Kom så!
- Vi vandt. - Ja, den vandt.
- Så det er her, du er vokset op? - Her i nærheden. I Syd-Boston.
- Jeg kan ikke komme mig over det. - Ja, du ser vildt glad ud.
- Hvordan var der dér? - Meget almindeligt. Intet specielt.
- Har du mange søskende? - Om jeg har mange søskende?
Jeg er irsk katolik, så hvad tror du?
- Hvor mange? - Du vil alligevel ikke tro mig.
Hvorfor ikke? Sig det nu. Fem? Syv? Otte? Hvor mange?
Jeg har tolv ældre brødre. På æresord. Jeg er nummer tretten.
- Kan du alle deres navne? - Ja, de er jo mine brødre.
Hvad hedder de?
Mark, Rick, Danny, Terry, Mike, Dave, Tim, Tommy, Joe, Rob, Johnny, Brian.
Sig det igen.
Mark, Rick, Danny, Terry, Mike, Dave, Tim, Tommy, Joe, Rob, Johnny, Brian.
- Og Willy. - Willy? Will.
- Ser du dem stadig? - Jeg bor sammen med tre af dem.
- Jeg ville gerne møde dem. - Det kan ordnes.
- Jeg læste din bog i går aftes. - Nå, så det er dig.
- Rådgiver du stadig veteraner? - Nej.
- Hvorfor ikke? - Jeg holdt op, da min kone blev syg.
Tænker du aldrig på, hvordan det ville være uden at have mødt din kone?
- Om det havde været bedre uden? - Nej, det mente jeg ikke.
Det er et vigtigt spørgsmål.
For i modgang vågner man op og ser de gode ting, man ikke så før.
- Du fortryder ikke, du mødte hende? - Hvorfor? Fordi det gør ondt nu?
Nej, jeg fortryder ikke én eneste dag, jeg har været sammen med hende.
Hvornår vidste du, at hun var den rette?
- Den 21. oktober 1975. - Kors! Kan du tilmed datoen?
Ja, for det var 6. runde i World Series. Red Sox' største kamp.
Mine venner og jeg sov på fortovet hele natten for at få billetter.
På dagen for kampen sad vi i en bar og ventede -
- da hun trådte ind. Nå, kampen var nu fantastisk.
I 8. inning stod det 6-6. I 12. inning kom Carlton Fisk til.
Han gik frem til pladen, du kender hans stil -
- og så gav han bolden én, så den fløj højt op over langsiden.
35.000 tilskuere rejste sig ellevilde.
Fisk vinkede som en gal til bolden: 'Kom nu over, kom nu over'!
Bolden ramte en mast, og 35.000 tilskuere strømmede ind på banen.
Ja, og han sprang af sted.
- Løb du også ind på banen? - Nej, jeg var der slet ikke.
Jeg sad i baren med min tilkommende.
Gik du glip af Fisks home run på grund af en tilfældig dame?
Du skulle have set hende. Hun lyste op i hele lokalet.
Skidt med om hun så var den skønne Helene.
- Lod dine venner dig bare gøre det? - Det var de nødt til.
- Hvad sagde du til dem? - "Beklager, jeg skal møde en pige."
"Møde en pige." Var det alt? Og så lod de dig gå?
- De kunne se, det var alvor. - Du tager gas på mig.
Nej, og det er derfor, jeg ikke fortæller om en pige -
- jeg så for 20 år siden og altid har fortrudt, jeg ikke gik hen til.
Jeg fortryder ikke de 18 år med Nancy eller de seks år, hun var syg.
Og heller ikke de sidste år, da hun var rigtig syg.
Og beklager i hvert fald ikke, at jeg gik glip af den kamp.
- Det havde nu været sjovt at se den. - Jeg anede jo ikke, han fik home run.
Jeg er meget effektiv i basketball, fordi jeg er så høj.
- Du er da ikke så høj. - Jeg dunker.
Kommer jeg nogen sinde til at spille i NBA? "Det er helt afgjort."
- Hvorfor er vi altid her? - Her er rarere end hjemme hos mig.
- Jeg har aldrig set, hvor du bor. - Jeg ved det.
Hvornår må jeg møde dine venner og brødre?
- De kommer ikke så meget her. - Jeg kan klare turen til Syd-Boston.
Det er noget af en travetur.
Er det mig, du skjuler for dem, eller er det omvendt?
- Godt, vi tager af sted. - Hvornår?
Engang i næste uge.
Hvad om jeg ikke vil gå i seng med dig, før jeg har mødt dine venner?
Klokken er halv fem, så de er nok stået op.
I mænd er skamløse.
Når I ikke tænker med pikken, så lystrer I dog altid dens befalinger.
- Kan den få lidt forskud? - Nej. Der er lukket.
- "Udsigterne ser dårlige ud." - Ikke noget, Chuck. Sov bare videre.
- Den sagde, du skulle spille i NBA. - Ja, køb hellere sæsonkort nu.
Jeg er høj og elsker at gå i shorts. Hook, hook. Dunk, dunk.
- Du er da ikke så høj. - Jo, og god til 3-point-scoringer.
Jeg er mere til home runs.
Dværgen puler aben, og Morgan råber: "Det gør ikke noget."
- Tænk, Skylar skal se os så fulde. - Ja, det er et sjældent syn!
Når min onkel Marty drikker, tager han på druktur i seks-otte måneder.
Har jeg fortalt, hvad der skete, engang han blev stoppet på vej hjem?
Jeg synes, I skal høre det.
Han fortæller altid historier, når vi er her.
Den her kender vi, men fortæl nu bare.
Godt, så fortæller jeg. Mange tak. Ordet er vist mit nu.
Min onkel Marty var altså på vej hjem i bil -
- skidefuld og på rulleskøjter. Bare plørefuld.
En betjent ser ham og stopper ham, så nu er han på røven.
Han får ham ud af bilen, hvorpå han brækker sig ud over betjenten.
Lige som han er ved at lægge ham i håndjern for at tage ham med -
- lyder der et kæmpe brag.
- Strisseren vender sig forskrækket. - Et skud?
- Du kender jo historien. - Ja, ti nu stille.
Det var en anden, der var kørt ind i et træ.
- Kunne han høre det på den afstand? - Klap i!
- Hold nu kæft. - Du kender jo historien.
Strisseren beder min onkel vente, mens han løber hen til ulykkesstedet.
Efter at have ligget lidt dér i sit eget bræk, undrer han sig over -
- hvad han laver der, så han kører hjem.
Næste morgen hører han nogen banke på døren.
Han går ned, river døren op og råber: "Hvad er der?" Det er betjenten.
"Det ved du godt," sagde betjenten. "Jeg stoppede dig, og du stak af."
Onkel: "Jeg har aldrig set dig før. Jeg har været hjemme hele natten."
Strisseren: "Lad mig se din garage." Min onkel: "Hvabehar?"
Godt, de går ud til garagen, åbner døren -
- og dér holder strisserens patruljevogn i min onkels garage.
Han havde været så pløret, at han havde taget den forkerte bil -
- og strisseren var så flov, at han ikke gjorde mere ved det.
Han havde kørt rundt i min onkels bil hele natten og ledt efter ham.
Hvad er pointen?
- At han slap væk. - Tillad mig et spørgsmål.
Jeg prøver at få noget præciseret i en historie, som I ved er meningsløs.
Prøv at høre efter i stedet for.
Morgan, lad os se, om du kan forstå den her historie.
Et gammelt ægtepar ligger i deres seng. Mary og Paddy.
De vågner op på deres guldbryllupsdag -
- og Mary kigger længe kærligt på Paddy og siger:
"Åh, Paddy, du er sådan en flot fyr. Jeg elsker dig."
"Du skal have en lille gave."
"Bare sig, hvad du ønsker, og du skal få det."
Paddy svarer: "Åh, lille Mary, hvor er det sødt af dig."
"Der er én ting, jeg har savnet i disse 50 år -
- og det er at få den suttet af."
"All right," siger Mary og tager gebisset ud og sutter den af på ham.
Bagefter siger Paddy: "I guder, det er lige, hvad jeg har savnet."
"Det var det dejligste, jeg har oplevet. Skønt, Mary. Jeg elsker dig."
"Kan jeg gøre noget for dig til gengæld?" Mary ser op på ham og siger:
"Giv mig et kys."
- Den var sjofel. - Jeg har hørt dem værre.
- Vi ses. - Ja, du må ha' det.
Tak, fordi du kom. Du har ændret mit syn på Harvard-folk.
De er nu ikke alle sammen ligesom mig.
Nå, men det var nu dejligt at hilse på dig.
Styr dig lige lidt!
Jeg ved ikke, hvad du vil, men vi skal jo køre med dig.
- Kom nu, Chuck! - Gå I bare. Will tager bilen.
- Tak. Det er pænt af dig. - Slap af. I skal sætte mig af først.
Det er noget af en omvej.
Det er bare, så I ikke behøver at sove i din etværelses.
- Du sagde, vi skulle hjem til dig. - Ikke i aften.
Nej, for han ved, at hvis du ser det hul, så dropper du ham.
- Jeg vil gerne hilse på dine brødre. - En anden gang.
Nøglerne.
Stewardessen hører det og farer ud, mens jeg råber: "Glem ikke kaffen."
- Det sagde du sgu ikke! - Marty! Det var en vittighed.
- Hej. Var det svært at finde? - Nej, jeg tog en vogn.
- Det er Gerry. Vi har læst sammen. - Davs.
- Vil du have en øl? - Nej, bare en Perrier.
Det er fransk for mineralvand.
Og nogle sandwich. Skriv det på regningen.
- Vil du nogen sinde betale den? - Jeg har jackpot her. 12 millioner.
- Det er næppe nok. - Men nok til din kønsskifteoperation.
- Nødder? - Nej tak.
- Nå, du ville tale om Will. - Det går tilsyneladende godt.
Har I talt om hans fremtid?
Ikke endnu. Vi kører stadig rundt i fortiden.
Så gør det. Det vælter ind med jobtilbud.
Hvad slags?
Tænketanke og steder, hvor en hjerne som Wills vil få frie tøjler.
Det er fint, at der er jobtilbud, men jeg tror ikke, han er parat.
- Jeg tror ikke, du forstår det. - Hvad forstår jeg ikke?
Værsgo. Så I ikke får fedtede fingre.
Tim, kan du hjælpe os med at afgøre et væddemål?
- Har du hørt om Jonas Salk? - Ja, han helbredte polio.
Og Albert Einstein?
Har du hørt om Gerald Lambeau?
- Nej. - Tak.
- Hvem vandt så væddemålet? - Det gjorde jeg.
Det her handler ikke om mig, Sean. Jeg er intet sammenlignet med Will.
Har du hørt om Gerald Lambeau?
I 1905 var et utal af professorer kendt for studier af universet.
Men det var en 26-årig schweizer med fysik som hobby, der ændrede verden.
Tænk, hvis Einstein havde opgivet det for at drikke med vennerne.
Vi ville alle have mistet noget, og Tim ville aldrig have hørt om ham.
Du dramatiserer!
Knægten har evnerne, og vi kan lede ham i den rigtige retning.
I 1960'erne tog en ung mand eksamen på universitetet i Michigan.
Hans arbejde, især om begrænsede, harmoniske funktioner, var enestående.
Senere underviste han bl.a. på Berkeley og fejede al konkurrence væk.
- Hvem var han? - Ted Kaczynski.
- Kender ham ikke. - Timmy! Hvem er Ted Kaczynski?
Bombemanden.
Det er sagen. Vi må vejlede Will, så han kan yde noget til samfundet.
Et er at vejlede, noget andet er at manipulere.
Jeg sidder ikke hjemme om aftenen og planlægger at ødelægge hans liv.
Jeg lavede matematik som 18-årig, men det tog 20 år at vinde Fields Prisen.
Måske har han andre ønsker end dig. Livet er andet end priser.
Det her er vigtigt og hævet over personlig rivalisering.
Hvad med at give drengen tid til selv at finde ud af, hvad han vil?
Ja, det fungerede jo fint for dig, ikke?
Ja, din arrogante skid.
Jeg er ked af, at jeg kom her i dag.
- Jeg ville holde dig orienteret. - Hvor venligt.
Lige nu er knægten til møde hos McNeil.
Jeg ved ikke helt, hvad du mener. Vi har jo tilbudt dig en stilling.
I får ingen til at arbejde uden et forskud. Hvis I tror det, så prøv.
Men I finder ingen bedre end mig.
Will, vores tilbud lyder på 84.000 dollar om året.
Forskud. Forskud.
Vil du have, at vi skal give dig kontanter her og nu?
Rolig nu. Det har jeg ikke sagt.
Men I ville angiveligt komme til at stå betydeligt stærkere -
- hvis jeg havde 200 dollar på lommen her og nu.
Jeg tror ikke, jeg kan ... Larry?
- Jeg har 73 dollar. - Tager du imod en check?
Ved I hvad? I er suspekte, er I.
Jeg ved ikke, hvilket omdømme I har her i byen -
- men vær forvisset om, at jeg vil undersøge det.
I forretningslivet har vi vores præcedenser.
I kan tale med min førnævnte advokat.
Farvel. Og til den dag kommer, sørg for at stikke ørerne i jorden.
- Hvordan går det? - Fint.
Godt.
- Skal jeg hjælpe dig? - Nej.
- Giv mig bare ét lille kig? - Nej.
Det er faktisk vigtigt, at jeg lærer det her.
Meget vigtigt for mig. Okay?
- Vi kan godt sidde her hele dagen. - Ja, hvorfor ikke?
Godt, din nysgerrigper.
Eftersom du alligevel har i sinde at genere mig -
- så lad mig stille dig et spørgsmål.
Har du klæbehjerne?
Jeg kan bare huske, ligesom man kan huske sit eget telefonnummer.
- Har du læst biokemi? - Lidt.
- Bare for sjov, ikke? - Ja.
Ja, det er dødskægt at læse organisk kemi! Er du sindssyg?
Ingen læser den slags for sjov, og folk som dig har ikke brug for det.
- Folk som mig? - Ja.
Folk, der bruger tiden på boldspil og barer, har ikke brug for biokemi.
Selv de dygtigste her på Harvard må læse meget, for det er svært stof.
Men du kan det bare. Jeg forstår ikke, hvordan din hjerne fungerer.
Kan du spille klaver?
- Jeg prøver at forklare. Kan du? - Lidt.
- Du ser et klaver og ser så Mozart. - Nej, Prinsesse Toben.
Når Beethoven så et klaver, sagde det ham noget, og så spillede han.
- Kan du spille klaver? - Nej.
For mig er det bare nogle tangenter og pedaler og en trækasse.
Men Beethoven og Mozart så det bare og kunne bare spille.
Jeg kan hverken male eller slå en bold ud af banen eller spille klaver.
Men du kan løse mine opgaver på under en time.
Den slags har jeg altid bare kunnet.
Jeg kan ikke forklare det anderledes.
Kom her ... Jeg skal lige fortælle dig noget.
- Det er uretfærdigt. - Hvad er uretfærdigt?
Jeg har været her i fire år og har først lige fundet dig.
Men du fandt mig altså.
- Er du vågen? - Nej.
Jo, du er.
Will, tag med mig til Californien.
Hvad?
Jeg vil have dig med til Californien.
- Er du nu helt sikker? - Ja.
Hvordan kan du vide det?
Det ved jeg ikke. Jeg ved det bare.
Jamen hvordan?
Jeg ved det, fordi jeg føler det.
Det er meget vigtigt, det, du dér siger.
I næste uge i Californien opdager du vel noget ved mig, du ikke kan lide -
- og ønsker, at du aldrig havde sagt det.
Og så står jeg dér med en, der ønskede, hun havde en fortrydelsesret.
En hvad? En fortrydelsesret? Det har jeg ikke brug for.
Jeg vil bare gerne have dig med til Californien.
Jeg kan ikke rejse til Californien.
- Hvorfor ikke? - Fordi jeg har et job her og bor her.
- Hvis du ikke elsker mig, så sig det. - Det har jeg ikke sagt.
Hvorfor vil du så ikke med? Hvad er du så bange for?
- Hvad jeg er bange for? - Hvad er du ikke bange for?
Du lever i din trygge verden og tør intet gøre af frygt for forandringer.
Det ved du intet om. Du havde din lille flirt med en fattig fyr.
Siden gifter du dig med en fyr efter dine forældres hoved -
- og fortæller dine rige veninder om dengang, du kom i slummen.
Hvorfor siger du det? Hvorfor er du så besat af penge?
Min far døde, da jeg var 13, og jeg arvede pengene.
Hver morgen ønsker jeg, at jeg kunne give ham dem tilbage -
- hvis det indebar, at vi kunne være sammen bare én dag mere.
Men det kan jeg ikke, så stop det pis. Det er dig, der er bange.
- Hvad er jeg bange for? - For at jeg ikke også elsker dig.
Jeg er også bange, men giver det en chance og er i det mindste ærlig.
- Er jeg måske ikke ærlig? - Hvad med dine tolv brødre?
Nej, du må ikke gå.
Hvad vil du vide? At jeg ikke har tolv brødre og er forældreløs?
At de skoddede deres cigaretter på mig, da jeg var lille?
Arret her fik jeg, da svinet stak mig. Men det vil du vel ikke høre?
Jo, for jeg vil hjælpe dig.
Hjælpe mig? Har jeg et skilt på ryggen, hvor der står "Red mig"?
- Nej, men jeg vil være hos dig ... - Hold op med dit pis! Hører du?
Jeg elsker dig.
Jeg vil høre dig sige, at du ikke elsker mig.
For hvis du siger det -
- skal jeg nok lade være med at ringe og forsvinde ud af dit liv.
Jeg elsker dig ikke.
De fleste opdager aldrig, hvor dygtige de kan være.
De møder aldrig lærere, der tror på dem, og tror selv, at de er dumme.
Jeg håber, du værdsætter det, han gør.
For jeg kan se, han nyder at arbejde sammen med dig, ikke imod dig.
Dav, Will.
- Tom, gider du hente noget kaffe? - Ja.
Lad mig så se.
Udmærket. Det er rigtigt.
- Jeg kan se, du har brugt McLoren. - Jeg ved ikke, hvad det hedder.
Det her kan ikke være rigtigt.
Det ville være yderst pinligt.
- Har du overvejet ...? - Det er rigtigt.
Kan vi ikke mødes hos Sean fremover, for jeg må tage fri for at komme her?
- Selvfølgelig. Har du tænkt på ...? - Det er rigtigt.
Tag det bare med hjem.
Hvordan gik det hos McNeil?
Jeg kunne ikke selv, så jeg sendte min chefforhandler.
I din fritid kan du gøre, hvad du vil.
Men når du ikke kommer til et aftalt møde, sætter du mig i et dårligt lys.
- Så aftal ikke flere møder. - Godt, så aflyser jeg dem.
Jeg giver dig et job her hos mig.
Måske har jeg ikke lyst til at sidde resten af livet og forklare folk ting.
Du kunne nu godt vise lidt taknemlighed.
Taknemlighed? Ved du, hvor let det her er for mig? Det er rent til grin.
Jeg er ked af, du ikke kan det selv -
- for så slap jeg for at sidde her og se dig kludre i det.
Ja, og så ville du have mere tid til druk.
Du har ret. Det her er sikkert spild af min tid.
Du har ret, Will.
Jeg kan ikke lave det her bevis.
Men du kan. Kun få vil kunne se forskellen på os to, men det kan jeg.
- Beklager. - Det gør jeg også.
De fleste dage ønsker jeg, at jeg aldrig havde mødt dig.
For så ville jeg kunne sove om natten -
- og behøvede ikke at gå rundt og tænke på, at der fandtes en som dig.
Og jeg ville ikke være nødt til at se dig forspilde det hele.
Vær lige stille, Bill. Hørte I ikke?
Morgan!
Hvis du ser porno på min mors værelse igen, så tæver jeg dig sgu!
Hvad så?
Hvad med at spille den af derhjemme og skåne os for dit svineri her?
Vi har ingen videomaskine.
- Hør, vel ikke i min handske! - Jeg har ikke brugt handsken.
Den er fra min tid som lilleput.
Hvad vil du have, jeg skal gøre?
Hvad er der med dig? Knepper du en baseball-handske?
Jeg tørrede bare op med den.
- Du holder dig fra min mors værelse! - Har I da andre videomaskiner?
Hvorfor skulle jeg dog arbejde for National Security Agency?
Du vil komme til at arbejde med den mest avancerede teknologi -
- som du ikke vil se andre steder, fordi det er klassificeret.
Superstreng-teori, kaos-matematik, algoritmer ...
Dechifrering af koder?
- Det er en side af vores arbejde. - Det er jeres arbejde.
I står for 80% af alt efterretnings- arbejde og er 7 gange større end CIA.
Det praler vi normalt ikke med, men du har helt ret.
Som jeg ser det, er spørgsmålet ikke -
- hvorfor du skulle arbejde for NSA, men snarere hvorfor ikke.
Hvorfor jeg ikke skulle gøre det? Den var svær, men jeg prøver.
Vi siger, at jeg arbejder for NSA og får en kode, ingen kan bryde.
Måske kan jeg, og så er jeg tilfreds med mit arbejde.
Men måske viser koden en oprørshærs base i Nordafrika eller Mellemøsten.
Man bomber så deres landsby og dræber 1.500 mennesker, der intet har gjort.
Nu sender politikerne marine- infanteriet, for de er ligeglade.
Deres sønner bliver ikke dræbt. De er i hjemmeværnet, ligesom de selv var.
Det er fyren fra Southie, der står for skud.
Når han kommer hjem, er hans fabrik eksporteret til det land, han var i -
- og en tidligere fjende har nu hans job og arbejder for 15 cent om dagen.
Han ser, at krigen skulle skaffe en regering, der vil sælge olie billigt.
Og olieselskaberne brugte så krigen til at presse de hjemlige priser op -
- og min ven må stadig betale benzinen for dyrt.
Nu skal olien sejles hjem. Måske hyrer de en fordrukken skipper -
- som sejler slalom mellem isbjergene.
Han rammer et, og olien flyder ud og dræber alt liv i Nordatlanten.
Nu er min ven arbejdsløs og må gå til jobsamtaler på grund af benzinprisen.
Og han sulter, for den eneste billige ret, de har, er torsk fra Atlanten.
Så hvad jeg mente? Jeg vil vente på, at der dukker noget bedre op.
Jeg kan lige så godt skyde min ven, give hans job til fjenden -
- presse benzinpriserne op, bombe en by og gå ind i hjemmeværnet.
Jeg kunne blive præsident.
- Føler du, at du er alene? - Hvad?
Har du en hjerteven?
- Definér det. - En, der udfordrer dig.
- Jeg har Chuckie. - Nej, han er din familie.
Jeg mener en, som hjælper dig frem og rører ved din sjæl.
- Ja, det har jeg. Jeg har masser. - Nævn deres navne.
Shakespeare, Nietzsche, Frost, O'Connor, Kant, Pope, Locke.
- De er alle døde. - Ikke for mig.
Du kan ikke føre en samtale med dem. Den bliver aldrig tosidig.
Ikke uden først at give dem en stor dosis lugtesalt.
Du får aldrig et nært forhold til nogen -
- for du tør ikke tage det første skridt og ser kun alt det negative.
- Spiller du professor nu? - Spar dit pis.
- Jeg ville bare ikke have jobbet. - Det må du om.
Men du kan lave lige, hvad du vil. Du er ikke bundet af noget.
Hvad brænder du for? Hvad vil du?
Nogle er murere hele livet for at give deres børn de muligheder, du har.
- Jeg har ikke bedt om det her. - Nej, du er født med det.
Hvad galt er der i at være murer? Der er intet galt i at bygge huse.
Min far var murer. Han knoklede, for at give mig en uddannelse.
Netop. Det er et hæderligt arbejde ligesom det at reparere folks biler.
Ja, og som at køre med tog 40 minutter hver dag -
- så de studerende kan møde til rene gulve og tømte papirkurve hver morgen.
Det er hæderligt arbejde, og det var derfor, du tog det!
Jeg har bare et spørgsmål. Du kunne blive pedel hvor som helst.
Hvorfor valgte du det mest ansete af alle tekniske universiteter?
Hvorfor sneg du dig til at løse opgaver, som ingen kunne løse -
- for bagefter at lyve om det?
Det virker ikke just hæderligt.
Så hvad vil du egentlig gerne lave?
- Jeg vil gerne være fårehyrde. - Sikkert.
Jeg flytter op til Nashua og køber nogle får og passer dem.
Ja, gør du det.
Du skal ikke tage røven på mig. Skrid med dig!
- Tiden er ikke gået. Jeg går ikke. - Jo, du spilder min tid.
- Jeg troede, vi var venner. - Legen er forbi.
Du vil belære mig om livet? Se på dig selv. Du er jo udbrændt.
- Hvad driver dig? - Arbejdet med dig.
- Hvor er din hjerteveninde? - Hun er død.
Ja, og så pakker du bare dine sydfrugter og skrider?
- Jeg spillede ud. - Ja, og du tabte.
- Men man kan gøre en ny indsats. - Se på mig. Hvad vil du gerne lave?
Du og dit pis. Du har et rapt svar til alle.
Men stiller jeg dig et simpelt spørgsmål, kan du ikke svare.
For du ved det ikke.
Vi ses, stump.
- Rend mig. - Det er dig, der er hyrden.
Fårehyrde. Den lille lort.
Jeg ville bare lige ringe, inden du rejser.
Jeg har søgt en masse job, for jeg vil ikke ende som arbejder.
Det har aldrig generet mig.
Jeg elsker dig.
Will?
Pas godt på dig selv.
Farvel.
Will!
Fyraften!
Jeg sidder på dit kontor. Drengen er her ikke.
Den er ti minutter over fem. En time og ti minutter for sent.
Hvis han ikke kommer, og jeg melder det, så ryger han ind igen.
Godt, udmærket.
Hvad så?
Tak.
Det var sgu godt.
- Hvordan går det med din dame? - Hun er rejst.
- Rejst? Hvorhen? - Hun skal læse medicin i Californien.
- Jaså? Hvornår er hun rejst? - For en uge siden.
Sikke noget lort.
Hvornår er du færdig med de møder?
- Ugen efter at jeg fylder 21. - Får du så et job eller hvad?
Ja, på et kontor, hvor jeg skal sidde og regne de næste 50 år.
- Det giver sikkert en fed hyre. - Jeg bliver kun en laboratorie-rotte.
Det er bedre end det her. En måde at komme væk på.
Hvorfor skulle jeg det? Jeg vil blive boende her resten af livet.
Vi skal være naboer og have børn og gå til baseball med ungerne.
Du er min bedste ven, så tag det ikke ilde op.
Men hvis du stadig bor her om 20 år og fører det her liv -
- og stadig er bygningsarbejder, så slår jeg dig ihjel. Jeg mener det!
- Hvad snakker du om? - Du har noget, vi andre ikke har.
Hvorfor siger I altid det? Hvad om jeg ikke gider?
Nej, du skal ikke gøre det for din egen skyld, men for min.
Når jeg engang bliver 50 -
- vil jeg stadig have det her møgjob, og det er fint nok.
Du sidder med en vinderkupon, men tør ikke indløse den. Og det er dumt.
Jeg ville give alt for at eje dine evner, og det ville de andre her også.
Det vil være en hån mod os, hvis du stadig er her om 20 år, og tidsspilde.
- Det ved du ikke noget om. - Ikke? Godt, men én ting ved jeg.
Hver eneste dag henter jeg dig hjemme hos dig.
Vi går ud, får lidt at drikke og har det sjovt, og det er fint.
Ved du, hvad dagens bedste øjeblik er?
Det er de ti sekunder, fra jeg standser bilen og når hen til din dør.
For jeg tænker, at du måske ikke er hjemme, når jeg banker på.
Ikke et ord til farvel. Du er bare rejst.
Jeg ved ikke så meget, men dét ved jeg i alt fald.
Det er katastrofalt. Du skulle hjælpe mig med drengen, ikke smide ham ud.
- Jeg ved, hvad jeg gør. - For min skyld må I gerne le af mig.
Men du vover ikke at underminere mit arbejde!
- Han er sart lige nu. - Ja, det er han.
- Han har problemer. - Hvilke?
At han har det bedre som pedel eller i fængsel eller hos en flok rødder?
Og hvorfor tror du, han gør det? Ved du det?
Han kan styre de problemer, ligesom han har styr på dig.
Hvorfor har han ikke tillid til nogen?
Fordi han blev svigtet af dem, der skulle elske ham.
- Spar mig for det freudianske ævl! - Hvorfor omgås han de 'rødder'?
Fordi de til enhver tid vil stille op for ham. Det kaldes loyalitet.
Hvor rørende!
Han skubber folk væk, før de kan forlade ham. En ren forsvarsmekanisme.
Det er derfor, han har været alene i 20 år.
Hvis du presser ham, begynder det forfra, og det må ikke ske.
Vov ikke at bilde ham ind, at det er i orden at give op og være en fiasko.
Hvis du er sur over, jeg fik succes og er det, du kunne have været.
Jo, du tager mig det ilde op. Men jeg vil ikke undskylde min succes.
Du er vred på mig, fordi jeg gør det, du selv kunne have gjort.
Skal Will også føle sig som en fiasko?
Din arrogante skid! Det er derfor, jeg ikke kommer til jubilæerne.
Jeg kan ikke tage det nedladende, forlegne blik i dine øjne.
Du kalder mig en fiasko, men jeg er stolt over det, jeg laver.
Det var et bevidst valg. I tror, I skal ynke mig!
Du og spytslikkerne der render efter dig og råber: "Fields Prisen"!
- Hvorfor er du så bange for fiasko? - Er det medaljen? Du må gerne få den.
Stik din medalje skråt op. Den rager mig en pind, for jeg kendte dig -
- inden du blev en matematik-guru og var bumset og fuld af hjemve.
Ja, du var vaks, så bebrejd ikke mig, at dit liv blev, som det blev.
Det gør jeg heller ikke. Det handler om drengen, ikke om dig.
Han er en god knægt, og du skal ikke spolere ham -
- og få ham til at føle sig som en fiasko.
- Han bliver ikke en fiasko. - Jo, hvis du presser ham.
Jeg er, hvad jeg er, fordi jeg blev presset og lærte at presse mig selv.
Han er ikke dig, er du med?
- Jeg kan komme igen senere. - Kom ind. Jeg skal alligevel gå nu.
Sådan har vi haft det i mange år. Det har intet med dig at gøre.
- Hvad er det? - Din journal.
Dommeren skal have den til vurdering.
Nu lader du mig vel ikke dumpe.
Hvad står der?
- Vil du læse den? - Hvorfor?
- Har du erfaring med den slags? - Man ser meget lort i løbet af 20 år.
Jeg mener, har du nogen erfaring med den slags dér.
Personligt? Ja, det har jeg.
Det er ikke rart.
Min far var alkoholiker. En ondskabsfuld drukkenbolt.
Han kom fuld hjem på udkig efter nogen at tæve.
Så jeg provokerede ham, så han lod min mor og lillebror være.
Det var særlig interessant, når han havde ringe på.
Min lagde en skruenøgle, en stav og en livrem på bordet og sagde: "Vælg!"
- Jeg havde taget livremmen. - Jeg valgte skruenøglen.
- Hvorfor? - Fordi han kunne rende mig.
- Din plejefar? - Ja.
Står der noget om, at "Will har svært ved at knytte sig til nogen?"
"Angst for at blive svigtet." Var det derfor, jeg slog op med Skylar?
- Har du da det? - Ja.
- Har du lyst til at snakke om det? - Nej.
Will, jeg ved ikke så meget -
- men kan du se den her? Alt det skidt.
Det er ikke din skyld.
Det ved jeg.
Se på mig, min dreng. Det er ikke din skyld.
- Jeg ved det. - Det er ikke din skyld.
- Jeg ved det. - Nej. Det er ikke din skyld!
Det er ikke din skyld. Det er ikke din skyld.
- Det er ikke din skyld. - Hold op med at tage pis på mig.
- Det er ikke din skyld. - Hold så op med det pis!
Det er ikke din skyld.
Åh gud ...
Jeg er så ked af det.
De kan rende os, ikke også?
- Kan jeg hjælpe Dem? - Will Hunting. Det var om et job.
Tag lige plads et øjeblik.
- Hvad valgte du? - McNeil.
Det er et af de job, professoren havde skaffet.
Han ved det ikke endnu, men jeg talte med chefen, og han virker flink.
- Er det så det, du har lyst til? - Ja, det tror jeg.
- Godt. Til lykke. - Tak.
Tiden er gået.
- Så vi er altså færdige nu? - Ja.
Vi er færdige. Du er en fri mand.
- Du skal bare vide, Sean, at jeg ... - Det var så lidt, Will.
- Jeg håber, vi kan holde kontakt. - Det gør jeg også.
Jeg vil være en del ude at rejse, men jeg tjekker min telefonsvarer.
Ring til det nummer, så ringer jeg tilbage.
Jeg har tænkt at lægge pengene på bordet og se, hvilke kort jeg får.
Følg dit hjerte, min dreng, så skal det nok gå.
Tak, Sean.
Selv tak, Will.
- Er det her ikke imod reglerne? - Kun hvis du tager mig på røven.
- Pas godt på dig selv. - I lige måde.
Hej ...
Held og lykke.
Tø øl!
- Tog I så af sted? - Nej, jeg talte ham fra det.
Morgan har nogle skænderier i gang. Der er nogle, der vil banke ham.
- Hvad siger du om mig? - Jeg talte ikke til dig.
- Hent en øl til mig. - Jeg har bestilt.
- Nå, men til lykke med fødselsdagen. - Du troede nok, vi havde glemt det.
- Op med dig! - Okay, hvem vil først?
Hvem vil først? Kom an!
Det er din fødselsdagsgave.
Hvad?
Du skal jo til dit nye job i Cambridge -
- og jeg gider sgu ikke køre dig hver dag, så ...
- Morgan ville give dig et togkort. - Det sagde jeg ikke.
Men du er jo 21 nu ...
Du har lov til at drikke nu, så en bil var en god idé. Hvad siger du?
Det er sgu den grimmeste bil, jeg nogen sinde har set.
Hvordan har I fået råd?
Bill og jeg skaffede reservedelene, og Morgan var ude at tigge hver dag.
- Jeg har ordnet karosseriet. - Han har jo plaget om et job i to år.
- Så nu har du endelig et job? - Jeg havde.
- Hvad er det? En plæneklippermotor? - Vi har selv bygget motoren op.
Det er en god vogn, og motoren er god.
- Til lykke med de 21. - Ja, til lykke.
Kom indenfor.
- Sean, jeg ... - Også jeg.
Ja. Godt.
- Jeg hører, du har taget orlov. - Jeg vil rejse lidt, og måske skrive.
- Hvor vil du rejse hen? - Til Indien, Kina og Baltimore.
- Ved du, hvornår du kommer hjem? - Ja, jeg fik den her seddel forleden.
Årgang 72 holder jubilæum om et halvt år.
- Jeg har også fået den. - Tag med. Jeg giver en drink.
- Der er gratis drinks ved de fester. - Det ved jeg. Jeg var bare ironisk.
- Hvad med at tage en drink nu? - Ja, god idé.
Kom, jeg giver.
Jeg har vinderkuponen her.
Jo, det er den rigtige. Det er min billet til paradis.
- Ved du, hvad odds er mod at vinde? - Fire til én?
- Omkring 30 millioner til én. - Jeg har da stadig en chance.
Ja, omtrent lige så stor som for at blive ramt af lynet her på trappen.
Will!
Will?
Han er der ikke.
Hvis professoren ringer angående det job, så hils og sig:
"Beklager, men jeg skal møde en pige." Will.
Den lille sjover. Han har hugget min replik.
Danske tekster: Jan Grodin