Fõszereplõk
GOOD WILL HUNTING
további szereplõk
zene
fényképezte
írta
rendezte
...f(x) a négyzeten, dx.
Ezt oldják meg a következõ elõadásra!
Akik netán ismerik, azoknak sem árt átismételni.
Köszönöm, Steven.
Fölírtam egy nehéz Fourier-sort a folyosói táblára.
Aki a szemeszter végéig bebizonyítja, hogy helyes
a levezetés, azt nem csak én teszem híressé, de fölkerül
az egyetemi dicsõségtáblára is az illetõ becses neve.
Nobel-díjasok, nemzetközi matematikai díjazottak,
neves asztrofizikusok és egyéb szerénységek közé.
Mára ennyi. Ha kérdésük van, Tom készséggel válaszol.
- Jól vagy, Krystyn? - Kösz, jól.
Semmi sem jött össze az este Cathyvel.
- Miért nem? - Nem tudom. Cathy!
Miért nem jött össze egy kis etyepetye tegnap?
Szart se érsz, Chuckie, a nagy ír természeteddel!
Nem teszem szét a lábam annak, aki nem tud mivel megdugni.
Menj haza és verd ki otthon!
Különben is hiányzik egy foga. Meg ronda az arcbõre.
Ráadásul Morgan hamarosan elveszi.
A barátom jövendõbelijét mégse dughatom folyton.
- Hová mész? - Elhúzok haza.
- A francba! Még csak tíz óra! - Fáradt vagyok.
"Nagy ír természet"! Mit tudtok ti az írekrõl?
- A fejemre célzol? - Rossz helyen állsz!
Beállsz rendesen?
- Megkaphatod a magadét! - Hú, de megijedtem!
Mondtam, hogy állj be rendesen!
Casey kidobó lesz egy egyetemi bárban. Elnézhetnénk oda.
- Minek? - Csak úgy.
Megszívatjuk az okos fiúkat. Te úgyis beleillesz a közegbe.
Na, most már elég! Gyere!
A "72-ben végzettek találkozója
Lambeau professzor!
Mi itt mindannyian hallgatjuk az ön elõadásait...
Jöjjön közelebb!
Szombat van!
Szakmáról csak akkor, ha iszik velem valamit.
Talán késõbb. De ez nem várhat hétfõig.
- Micsoda? - Valaki megcsinálta a bizonyítást.
Ez helyes.
Ki csinálta?
- Jack? - Én nem.
- Nemesh? - Én végképp nem.
- Gyerünk, Joey Mac! - Bill, MacNamara üt.
Ügyesen, kölyök!
Gyerünk, Joey!
Gyorsabban!
Kettõ is megy, Mac!
Gyönyörû!
Morgan, ki az a szép seggû csaj?
- Tényleg, de jó segge van! - És ki az a pasas?
Egy szemét digó. Will ismeri.
Carmine Scarpaglia.
Folyton engem vert az óvodában.
- Húzzunk innen! Éhes vagyok. - Nem dumálsz a csajjal?
Leszarom.
- Én egy Whoppert ennék. - Menjünk Kellyhez!
Persze, mert hajtasz az egyik nõre. Negyedóra kitérõ!
Hová a francba rohansz? Nem bírsz ki negyedórát?
Dupla burger!
Chuck, egy dupla burgerem volt.
Fogd be! Tudom, ott voltam!
- Akkor add a kurva kajámat! - A kajádat? Én fizettem.
- Mennyi pénzed van, Morgan? - Majd váltok a fagylaltosnál!
Megmondtam már!
Úgyhogy add a kajámat, ne legyél fasz!
Add a 16 centedet, a burgert pedig egyelõre félretesszük.
Ha minden nap adsz 6 centet,
a hét végére tiéd a szendvics.
Seggfej!
Nem vagyok szociális szendvicsellátó.
Napi összeget ajánlok. Anyád is így vette a heverõtöket.
Egy éven át fizetett érte napi 10 dollárt.
- Megkaphatnám a kajámat? - Tessék a rohadt burgered!
Állj meg, Chuck! Vagy lassíts!
- Mi van? - Még nem tudom.
- Mi a frászt akartok? - Pofa be, ocsmány ribanc!
- Húzzatok a francba! - Szopjál le, kisanyám!
Miért nem vertük meg õket a stadionban?
Most együnk inkább!
- Kuss, Morgan, te is jössz! - Dehogy megyek.
- Nem megyek sehová! - De kurvára jössz!
Ha nem jössz rögtön utánunk, a te pofádat is szétverem!
Carmine! Will vagyok! Együtt jártunk óvodába.
Will! A zsaruk! Gyere!
Gyere már! Zsaruk!
Semmi gáz, fiúk! Kösz, hogy kijöttek...
Bassza meg!
Rosszul látok vagy tényleg többen vannak, mint korábban?
Nem áltatom magam, nem az elõadásom miatt jöttek.
Arra kíváncsiak, ki a titokzatos matek mágus.
Úgyhogy felszólítalak, állj elõ s vedd át jutalmadat!
Úgy látszik,
ma mégsem hull le a lepel az ismeretlenrõl.
Most ismét
felírtunk valamit a táblára, aminek a bizonyításán két évig
dolgoztunk a kollégáimmal.
Az ismeretlen hallgatótól érkezett kihívásra
ez a tanszék válasza.
- Mikorra idéztek be? - A jövõ hétre.
- Bocsánat! - Mit mûvelt ott? - Bocsánat!
A hallgatók táblája nem grafitizésre való!
- Most persze elmegy! - Maga menjen a picsába!
Legalább a nevét árulja el, okos fiú!
Uramisten!
Úgy nézem, jó.
Ilyen köcsög vagy,
hogy egy takarítói állásból kirúgnak?
- Tényleg kirúgtak? - Leépítés miatt.
Leépítették a szellemileg visszamaradottakat, mi?
- Téged is folyton kirúgnak. - Most épp van állásom.
- Miért rúgtak ki, Will? - Mondom, leépítés volt.
A nagybátyámnál lesz állás.
- Micsoda? Én már tegnap kértem melót! - Tegnap még nem volt.
- Szevasz, Casey! - Körülnézünk, jó?
Á, tehát itt gyülekeznek a Harvard egyetemistái.
Azt hittem, legalább egyenletek lesznek a falakon.
A legfinomabb sörükbõl kérek egy korsóval.
Távozom.
Becserkésztem az egyetemista tündéreket.
- Bedobom a varázslatot. - Hozzál nekünk is puncit!
- Szevasztok! Hogy vagytok? - Remekül.
- És ti, hölgyeim... - Gyakran járunk-e ide?
Mert én ritkán.
Csak néha-néha beugrom.
- Egyetemisták vagytok? - Aha.
- Szerintem jártam veletek. - Igen?
Mire?
- Történelemre. - Lehetséges. - Biztos onnan emlékszem rátok.
Ti nyilván nem emlékeztek rám.
Jó, nem vagyok egy zseni...
de mégiscsak ide járok.
- Szevasz, haver! Jól vagy? - Jól.
- Mire is jártál? - Történelemre.
Csak simán törire? Nyilván világtörténelmet hallgattál.
Úgy van, világtörténelmet! Ha nem hiszed, nézz utána!
- És hogy tetszett a kurzus? - Hát, lehetek õszinte?
- Alacsony volt a színvonal. - Látod, ezt elhiszem.
Hisz az uzsonnaszünetben tartották ezt a kurzust.
- Clark, húzzál el a francba! - Te meg higgadj le!
- Menj el... - Már szórakozni sem szabad?
- Most lesz egy kis gond? - Ugyan, dehogy!
Csak mondj pár szót arról, hogy fejlõdött a 18. században
a déli államok piacgazdasága!
Mert szerintem a Függetlenségi Háború elõtt a déli államokat
agrárius prekapitalista modell jellemzi leginkább...
Elsõsként még csak a marxizáló történészeket olvashattad.
Mondjuk, Pete Garrisont. Hiszel neki, amíg nem ismered meg
James Lemont. Mert akkor azt állítod majd, hogy 1740-ben
Virginia és Pennsylvania vállalkozói kapitalista volt.
Aztán visszaköhögöd Gordon Wood nézeteit, aki szerint
a katonai mozgósítás hatással van a tõkeképzõdésre.
Nem, mert Wood alábecsüli a vagyon, fõként az öröklött...
"...fõként az öröklött vagyon hatását a társadalmi különbségek
kialakulására." Szép idézet Vickerstõl.
A munka Essex-megyében, 98. oldal. Igaz? Olvastam.
Csak plagizálsz vagy akadnak önálló gondolataid is?
Beleolvasol egy ismeretlen szerzõbe, besétálsz ide, majd
önálló gondolatként adod elõ az olvasottakat, hogy befûzd
a lányokat és piszkáld a barátomat.
Az a szomorú, hogy úgy 50 év múlva rájössz,
csupán két bizonyosság létezik az életben. Az egyik:
Ne vedd készpénznek mások gondolatait!
A másik: Elköltöttél 150 ezer dollárt olyan mûveltséganyag
megszerzésére, amit megkapsz 1,5 dollárért egy könyvtárban.
Lehet, de lesz diplomám. Te viszont sült krumplit szolgálsz
majd fel a kölykeimnek egy autós büfében.
Nálad még akkor is eredetibb leszek.
De folytathatjuk odakint, ha gondolod.
Ugyan, dehogy.
- Semmi gáz. - Semmi gáz? Akkor nincs gáz.
- Az baromi jó. - Megnyugodtál, haver?
Rohadt okos a gyerek.
Ez meg egy rohadt hely. Utálom az egyetemistákat.
Jól haladtunk a két nõvel,
csak Billy megsértette az egyiket.
Erre a nagydarab nekem mondja, hogy csapott a homlokom
és túlsúlyos vagyok. Na persze, elküldtem a picsába.
Jó, jó, elhúztam.
- Mekkora hülye vagy! - Tessék?
Negyvenöt perce várom, hogy ülj oda hozzám dumálni.
Most már fáradt vagyok, haza kell mennem.
Különben is vártam rád eleget.
- A nevem Will. - Skylar.
Ja, akivel vitatkoztál, Michael Bolton klónozva, nem tagja
- az együttesünknek. - Nagyjából rájöttem.
Tényleg mennem kell.
Korán kezdem költeni a pénzt a túlfizetett oktatásomra.
- Nem rád céloztam. - Semmi baj.
Itt a számom. Elmehetnénk egyszer kávézni.
Sõt, elmehetnénk karamellás cukrot is enni.
Ugyanaz a jelentõsége, mint a kávéivásnak.
Jó, rendben.
Látod, azoknak fogsz sült krumplit árulni.
Szét kellett volna verni a rohadtnak a pofáját.
Szereted az almát?
Igen.
Megvan a csaj száma! Még mindig ízlik az alma?
Elnézést!
Ez a karbantartó részleg?
Igen. Mit parancsol?
Egy itt dolgozó hallgató neve kellene.
- Hallgatók itt nem dolgoznak. - Ellenõrizné?
- A tanszékünkön dolgozik... - Hányas épület?
Kettes épület.
- Ha lopásról van szó... - Dehogy, csak a neve kell!
Csak panasz esetén adhatok meg nevet.
- Az úr Lambeau professzor. - Õ meg Hayes professzor.
Tom, majd én.
Fontos lenne! Kérem!
Nem jött ma dolgozni.
Az F.T. Ajánlotta be. Hívja õt!
F. T?
Felügyelõ tiszt.
Köszönöm.
Seggfej.
Van egy 1789-es precedens, bíró úr, amely szerint a vádlott
védheti önmagát a kormányzat képviselõjével szemben,
ha tette az erõszak elleni védekezésnek minõsül.
Henry Ward Beecher 1887-ben a következõt írta...
- A 20. században vagyunk! - Elnézést!
- Gúnyt ûz a tárgyalásból! - Jogom van védeni magam
az alkotmány szerint...
Hagyjuk az alkotmányt!
"A szabadság a lélek joga ahhoz, hogy lélegezzen."
"Szabadság nélkül az ember megfullad."
- Hogy micsoda? - Idézet a fenti mûbõl.
Most én jövök, fiam.
Tíz perce tanulmányozom az elõéletét.
Elképesztõ! "93. június: Testi sértés.
"93. szeptember: Testi sértés. "94. február: Autólopás.
Itt önmagát védve felmentést ért el egy 1798-as
ló- és szekértulajdonlási törvényt idézve. Vicc.
"95 január: Rendõrnek adta ki magát. További súlyos testi sértés,
lopás, ellenállás hatósági közegnek. S mindig felmentés.
Tudom, nevelõotthonokban élt. Háromból áthelyezték,
mert akkor magát érték súlyos fizikai bántalmak.
Mivel rendõrt ütött meg, nincs enyhítõ körülmény.
Börtönbe kerül, fellebbezésnek helye nincs.
- Az óvadék 50 ezer dollár. - Köszönöm.
Skylar?
Szia, itt Will.
Kicsoda?
Will. Tudod, az a jópofa, helyes srác a bárból.
Nem emlékszem olyanra, akire illene ez a leírás.
Az a ronda, fogatlan részeg,
aki nem akart leszállni rólad...
Ó, Will! Így már emlékszem.
Mi van veled? Kíváncsi voltam, felhívsz-e.
Várj egy pillanatot!
Szia, picim! Kell a seggem?
A fiatalkorúaknál voltunk együtt. Hogy vagy?
Bocs, itt vagyok.
A héten összeugorhatnánk? Esetleg
- némi karamellás cukorra. - Nagyszerû ötlet.
Hol vagy most?
Csak a sötétben tapogatózom, de...
nem jársz véletlenül jogi elõkészítõre?
- Üljön le! - Köszönöm.
Jót beszélgettünk.
Maga mi a frászt akar?
A nevem Gerald Lambeau.
Az a prof vagyok, akit maga elküldött a picsába.
És most mi a faszt akar?
Beszéltem a bíróval.
Szabadlábra helyezi az én felügyeletem alatt.
Igazán?
- Két feltétellel. - Éspedig?
Hetente találkozik velem.
Minek?
Átvesszük a bizonyításokat...
Foglalkozunk
magasabb szintû,
kombinatorikai matematikával.
Véges matematikával...
Ez elfogadható.
A másik feltétel: El kell járnia egy pszichiáterhez.
Nekem kell beszámolnom a kezelésrõl.
Ha nem vállalja valamelyik feltételt, börtönben marad.
A matek rendben, de nem járok pszichiáterhez.
Csak jobb, mint itt rohadni.
Elolvastam a könyvét.
Mike-nak ugyanazok a problémái, mint a tõzsdének.
Tökéletesen igaza van. Remek megfigyelés, Bill.
Köszönöm.
A sok feszültség, amelyeket most nem akarok minõsíteni...
de azok teszik tönkre a maga lehetõségeit.
Úgyhogy semmi suskus, semmi hülyéskedés,
- semmi zûrzavar a továbbiakban! - Igaza van.
Tudom én jól!
llyen könnyen nem ússza meg. Beszéljen még magáról!
Szóval, vannak dolgaim...
Miféle dolgok?
- Például... Rejtõzködöm mások elõl. - Rejtõzködik?
Azért van társaságom, eljárok helyekre...
- Milyen helyekre? - Bizonyos klubokba.
- Mégis miféle klubokba? - Például a Fantáziába.
- Fantázia? - Nem rossz hely. - Meséljen róla!
Amikor belépek,
rögtön a hatalmába kerít a zene...
Táncolni kezdek...
Nehéz eltitkolnia, hogy buzi?
Mi? Honnan veszi ezt?
Az imént legszívesebben megtöcskölt volna! - Töcskölni?
Ki kell ábrándítanom, Will...
Engem nem zavar, ha férfiaknak vágja be a lompost.
Mit vágok be kinek? Nem is értem magát!
Egy nehéz tételsor olyan, mint egy
szimfónia.
Még erotikus is.
Keressen mást! Én ezt feladom!
Defenzív lett, Henry?
- Hi, Gerry! - Nem vállalom ezt a jószolgálati feladatot.
- Nincs értelme. - Mi történt?
Készülnöm kell egy TV-adásra, nincs idõm ilyesmire.
A fiú különben is komplett õrült.
Az ágyadban fekszel, Will.
Hány éves vagy most?
Hét.
Mit látsz?
Valami van a szobámban.
Mi az?
Egy alak.
Mintha lebegne fölöttem.
Biztonságban vagy, Will.
Ott van lent.
Megérint.
- Hol érint meg? - A lábam között.
Ideges vagyok.
Arra semmi okod, Will.
Táncolni kezdünk,
és ez csodálatos.
"És rengeteget szeretkezhetünk még napnyugta elõtt.
Röpködnek a rakéták,
csupa gyönyör a délután!"
Nem érek én rá ilyesmire.
Jöjjön, táncoljunk!
Valósággal transzba estem!
Jóságos ég!
Õ ment el! Ne verje rám a balhét!
Együtt kell mûködnie velük!
- Nézzen a szemembe! - Tûnjön el, Will!
Nincs szükségem rájuk.
Elég volt, kifelé!
- Beszéltem Weintraubbal... - Semmi értelme!
Akkor mit akarsz tenni?
- Van még valaki... - Ki az?
Az egyetemen...
szobatársam volt.
Bunker Hill Community College
A bizalom fontos mindenféle kapcsolatban,
de orvosi szempontból különösen.
Miért épp a bizalom révén érhetünk el áttörést
egy-egy páciensnél?
Maureen, abbahagyná kicsit az orális kielégülést?
Vinnie!
Hát, azért, mert...
a bizalom... maga az élet.
Mélyenszántó megjegyzés. Köszönöm, Vinnie.
Kérje el a barátja jegyzeteit!
Ha a páciens nem bízik bennem, nem lesz õszinte.
S akkor a terápia semmit sem ér. Ha nincs meg a bizalom,
soha nem sikerül lefektetni õket.
Elkapni õket, amíg sebezhetõk. Ez a jelmondatom.
Remek! Ismét figyelnek.
Szevasz, Sean!
Gerry!
lgazi nagy embert köszönthetünk. Gerald Lambeau professzor.
A Fields Medal kitüntetettje.
Tudják, mi az a Fields Medal?
A matematikai Nobel-díj.
Csak ezt négy évente ítélik oda.
Komoly megtiszteltetés.
Ennyit mára. Viszlát hétfõn!
Témánk: Miért szedett Freud annyi kokaint,
amennyi egy kisebb lovat megölt volna?
Hogy vagy?
- Örülök, hogy látlak. - Én is.
Van egy érdekes ajánlatom.
Vér- és vizeletminta kell hozzá? Mirõl van szó?
Nem jöttél el a találkozóra.
Sok dolgom volt.
- Hiányoltunk. - Tényleg?
Mikor is találkoztunk utoljára?
- Nancy halála elõtt. - Igen, ne haragudj!
Párizsban voltam konferencián, amikor...
Küldtél lapot.
Szépen letette.
Na, mi van? Mi az ítélet?
Próbaidõ és heti két nap terápia.
Vicc. Megint kidumáltad magad. Morgan, add fel!
Bill, elég már! Lekéssük a meccset!
Teljesen be vagyok táblázva!
Ez a fiú elképesztõ!
Mitõl olyan elképesztõ?
Hallottál már Ramanujanról?
Egy ember volt.
Száz évvel ezelõtt élt Indiában.
Indiai volt, nem indián.
Egy kis kunyhóban éldegélt.
Alig járt iskolába.
Nem ismert tudományos munkákat.
Egyszer a kezébe akadt egy régi matematikai könyv. Elolvasta.
Az extrapolációi évekre összezavarták a matematikusokat.
"A lánctörtek". Kivel is írta?
- Elõbb elküldte Hardynak. - Cambridge-be!
Aki azonnal felismerte, milyen zseniális a munka.
A szerzõt Angliába vitette. Éveken át dolgoztak együtt.
Talán a legizgalmasabbat alkották a matematikában.
Ez a Ramanujan
páratlan zseni volt, Sean.
Ez a fiú pontosan ilyen.
De egy kissé defenzív.
Hozzá kéne férkõznie valakinek.
Például nekem.
- Például neked. - Miért nekem?
- Ugyanaz a hátteretek. - Ezt hogy érted?
- Ugyanott nõttetek fel. - Õ is dél-bostoni?
Egy zseni srác Dél-Bostonból.
Eddig hány pszichiáterrel próbálkoztál?
Öttel.
Kitalálom. Barry? Henry? Ricknél nem, ugye?
Sean, kérlek! Vállald el! Csak egyszer egy héten!
Kérlek!
Mintha pókereznél vele. Ne lássa a lapjaidat!
Talán a könyvedet is olvasta.
Nehéz megszerezni.
Á, Will! Jöjjön be! Sean Maguire. Will Hunting.
Üdvözlöm.
- Kezdhetjük? - Alig várom!
Kezdõdjék a kúra!
- Ugye, megbocsátotok? - Menj ki, Tom! - Te is, Gerry!
Természetesen.
Hogy van?
Hol lakott Dél-Bostonban?
- Kellemes az irodája. - Kösz.
Vette ezeket a könyveket,
vagy hivatalból kapja õket?
Szeret olvasni?
Igen.
- Olvasott közülük valamit? - Nem tudom.
- Azok közül? - Nem valószínû.
A fölsõ polcon levõkbõl?
- Azokat olvastam. - Jól tette.
- Mi a véleménye róluk? - Nem ezért vagyok itt.
- Olvassa õket maga! - Olvastam. Muszáj volt.
- Nyilván soká tartott. - Valóban.
Az Egyesült Államok története. Elsõ kötet.
Jézusom!
Az Egyesült Államok népének története Howard Zinntõl.
Na, az kurva jó!
Jobb, mint a Manufacturing Consent Chomskytól?
- Az tetszett? - Maga is össze akar zavarni.
Rohadt sok pénzért megveszi
a kurva szar könyveket...
Mik a kurva jó könyvek?
Amitõl befelé nõ a haja.
Alig van már hajam.
Mi a francért dohányzik?
Hát, igen, zavar a jógában.
- Szóval szokott edzeni. - Maga nyilván súlyzózik.
- Nautilusszal? - Nem. Fekvenyomás.
- Abban tényleg jó vagyok. - Mennyit nyom ki?
130 kiló körül. És maga?
Azt maga festette?
Maga fest? Vagy szobrászkodik?
- Nem. - Kedveli a mûvészeteket?
A zenét?
Ez egy rakás szar.
Csak legyen õszinte!
Ha az impresszionizmust keveri a vonaltechnikával,
zavaros kompozíció az eredmény. Ez egy Winslow Homer utánérzés.
Csak épp fehér ember húzza az evezõt.
- Monet nem elég jó? - Az engem nem érdekel.
- Hanem mi érdekli? - A színválasztás.
Pedig számozott színminta alapján készült.
A színek baromi jók.
Tényleg? Miért?
Mert maga egy hajszálra van attól, hogy levágja a fülét.
Költözzem Dél-Franciaországba és nevezzem Vincentnek magam?
"Viharban bármely kikötõ megteszi".
- Ez talán magára vonatkozik. - Milyen értelemben?
Talán valami kurva nagy viharba került.
Hatalmas hullámok csapnak át a kis csónak fölött.
Recsegnek az evezõk,
majd összeszarja magát, hogy egy kikötõbe érjen.
Talán ezért lett pszichológus.
Bingó! Talált! De akkor hadd végezzem a munkámat!
- Talán rossz a házassága. - Talán befoghatná a száját!
És errõl ennyit, fõnök!
Errõl van szó, ugye?
Rossz a házassága.
Mi történt?
Elhagyta magát? Vagy félredugott valakivel?
Még egy ilyen megjegyzés a feleségemrõl, és kurvára
véged van!
Világos, fõnök?
Lejárt az idõnk.
Valóban.
Pihenj, uraim!
Jól vagy?
Megértem, ha többé nem akarsz vele találkozni.
Csütörtök, négy óra. Legyen itt a kölyök!
Jó.
Köszönöm.
Milyen jól áll magának!
- Köszönöm. - De tényleg!
Mindig kék szemhéjfestékre vágytam.
Jó angol középiskolába jártam.
Igazi nyitott,
progresszív magániskolába.
Aztán a Harvard, majd - remélem- az orvosi kar.
Kiszámoltam, a teljes iskoláztatásom
250 ezerbe kerül.
Iszonyú összeg, ugye?
Kérek még egy mai tai koktélt!
A szüleid nyilván fizetik.
Én fizetem. Ugyanis én vagyok az örökös.
A Harvard nyeli le az összes pénzt?
Meg Stanford. Júniusban átmegyek oda.
Szóval ezzel a matrózzal csak dugni akartál egy jót,
aztán gyorsan elhúzni?
Szemléltetõ eszköznek kellenél anatómiából.
Akkor jó.
- Megmutassam a trükkömet? - Persze.
Ha már megígértem...
- Másnak nem mutatom meg. - Várj! ltt a varázspálcám.
Kérek egy varázsütést!
És most a karamellák eltûnnek. Kész vagy?
Egy, kettõ, három!
El is tûntek.
Jobban megy, ha nálam van a nyulam.
Tudod, nem sokat randizom.
Sajnálatos. Rám nézve.
Egyébként most egy csókra gondoltál.
- Dehogy. - De igen.
- Tényleg nem. - Jó éjszakát csókot remélsz.
Nem. Jó éjszakát dugást remélek.
De megelégszem egy csókkal.
- Nemes lélekre vall. - Köszönöm.
Tényleg csak csókra vágytam.
Akkor essünk túl rajta!
Most rögtön?
Ide vele!
Kaptam a savanyúságodból.
Megint maga lesz?
Gyere velem!
Mi ez? Érzelmes percek két férfi között?
Vagy a hattyúk izgatták fel?
Errõl is kell beszélgetnünk?
Töprengtem azon, amit a múltkor mondtál. A képemrõl.
Egy fél éjszaka ezen töprengtem.
S rájöttem valamire.
Majd mély álomba merültem és azóta nem gondoltam rád.
Tudod, mire jöttem rá?
Te még kölyök vagy.
Fogalmad sincs arról, miket hordasz össze.
- Kösz. - Szívesen.
Sose hagytad el Bostont.
Nem.
Ha a mûvészetrõl kérdezlek, felmondod a szakkönyveket.
Michelangelo.
Sorolod a mûveit, politikai terveit, viszonyát a pápával,
szexuális beállítottságát.
De nem tudod, milyen érzés a sixtusi kápolnában állni.
Sose néztél föl arra a gyönyörû boltozatra.
Sose láttad.
Ha a nõkrõl kérdezlek, máris sorolod a kedvenc típusaidat.
Biztos dugtál is néhányszor.
De nem tudod,
milyen érzés boldogan ébredni egy nõ mellett.
Nehéz eset vagy.
Ha a háborúról kérdeznélek, talán Shakespeare-t idéznéd.
"Még egyszer a résre, újra, barátaim..."
De sose harcoltál.
Nem halt meg a karodban a legjobb barátod,
akin már nem tudtál segíteni.
Ha a szerelemrõl kérdezlek, talán egy szonettel válaszolsz.
De sose néztél olyankor egy nõre, amikor gyenge voltál.
Nem ismertél olyat, aki egy pillantásával meggyógyít.
Mintha Isten direkt hozzád küldött volna egy angyalt,
hogy kimentsen a pokolból.
Nem ismered, milyen az, ha te vagy az õ angyala.
Nem tudod, milyen örökké szeretni valakit.
Történjen bármi... például rákos lesz...
S két hónapig ülve alszol a betegágya mellett,
mert látogatási idõben nem tudsz bemenni a kórházba.
Nem tudod, milyen elveszíteni valakit. Ezt csak akkor érzed,
ha valakit önmagadnál is jobban szeretsz.
Te még sose mertél ennyire szeretni.
Ha rád nézek, nem egy okos, magabiztos férfit látok.
Csak egy önzõ, nagyképû ijedt kölyköt.
De zseni vagy, Will, ezt senki sem tagadja.
Bár talán senki sem érti igazán a személyiségedet.
Te azt hiszed,
tökéletesen értesz engem egyetlen festményem alapján.
Árva gyerek vagy, ugye?
Hát, én nem tudom, milyen nehéz lehetett az életed,
hogyan érzel, ki vagy, hiába olvastam a Twist Olivért!
Megmagyarázna az téged?
Leszarom az ilyesmit, mert olvasmányélmények alapján
nem lehet megismerni senkit.
Csak ha elkezdesz beszélni magadról. Arról, hogy ki vagy.
Engem azzal foghatsz meg.
Abban benne vagyok.
Csakhogy te ezt nem akarod.
Félsz attól, miket mondanál ki.
Most te lépsz, fõnök.
Halló!
Valanti professzor, megint maga az?
Perverz.
- Bassza meg! - Kivel beszéltél?
Senkivel, mert elfelejtettem a számot.
Hülye! Kimész az esõbe és nem tudod a számot?
Anyád sexvonalát hívtam, de elfogyott az apróm.
Hagyd már az anyázást! Én sem anyázok.
Nesze, Morgan, váltsd vissza a dobozt!
Szállj le rólam, vagy szétverem a pofád!
- Majd meglátod! - Jó, jó, nyugi!
Szálljatok le rólam!
ltt ne dohányozz!
Egy órán át meg se szólalt?
Csak számolta a perceket.
- Kétségtelenül hatásos. - Miért csinálja ezt?
Hogy bizonyítsa, ha nem akar, nem kell beszélnie.
Mi ez? Pislogó verseny a két dél-bostoni között?
Egyelõre az. Én most már nem kezdeményezhetek.
Jó, világos, de Will geometriai bizonyítással állt elõ.
Az itt nem alkalmazható.
- Metszi egymást a két egyenes. - Nekem meg kijön az eredmény!
De összevonásokkal!
Ám ha így csináljuk...
Várjanak!
Leírtam. Úgy az egyszerûbb.
Talán csak szerencse.
Nem kisebbíti a maga érdemeit.
Egyszer utaztam egy repülõn.
A kapitány bemondja,
hogy tízezer méter fölött repülünk,
de elfelejti kikapcsolni a mikrofont.
Odaszól a másodpilótának:
"Most leszophatna valaki, aztán meginnék egy jó kávét."
A stewardessek rohannak, hogy figyelmeztessék, mire egy utas:
"Lányok, ne feledjék a kávét!"
Repültél valaha?
Nem, de a vicc jobb elsõ személyben.
Igaz.
Egyébként dugtam már.
Igazán?
- Csak így tovább! - Jól megy a téma.
- A múlt héten volt egy randim. - Hogy sikerült? - Jól.
- Találkoztok még? - Nem tudom. - Miért nem?
- Nem hívtam fel. - Amatõr! - Tudom, mit csinálok.
Hidd el, tudom!
Ez a lány szép, okos és szórakoztató.
- Nem volt még ilyen nõm. - Akkor hívd fel, Rómeó!
És ha kiderül, hogy nem okos, hanem kurva unalmas?
Most tökéletesnek hiszem. Nem akarok csalódni.
Talán õ hisz tökéletesnek, és nem akarod, hogy õ csalódjon.
Ilyen szörnyû filozófiával leélheted az életed anélkül,
hogy igazán megismernél valakit.
A feleségem fingott, ha ideges volt.
Sok effélét tudok róla.
Álmában is fingott.
Bocs, hogy elmesélem,
de egyszer a kutya is felébredt.
Vagy megkérdezte: "Te voltál?"
Persze, magamra vállaltam.
Õ maga is felébredt?
Két éve halott,
és ez jut róla eszembe.
De épp az ilyen apróságok
hiányoznak leginkább.
Ezekrõl csak én tudtam.
Ezek miatt volt az én feleségem.
Õ viszont ismerte az én kis gyarlóságaimat.
Sokan félnek ezektõl, hibának hiszik, pedig ez a szép benne.
És mi döntjük el, ki jöhet be a saját kis világunkba.
Nem vagy tökéletes, pajtás. De megnyugtatlak.
A lány sem az.
A kérdés az, egymásnak tökéletesek vagytok-e.
Errõl szól az egész. Ez a bizalom alapja.
S errõl csak úgy gyõzõdhetsz meg,
ha kipróbálod.
A magamfajta vén fasz nem adhat ebben tanácsot.
S egy magadfajta pisisnek nem is adnék.
Miért nem? Annyi mindent elmondtál magadról!
Ennyit nekem pszichiáter még sosem beszélt.
Nem feltétlenül aszerint élek, amit tanítok.
- Sose akartál újra nõsülni? - A feleségem meghalt.
- Tehát újra nõsülni! - Õ halott.
Ez tényleg szörnyû filozófia. Leélheted az életed anélkül,
hogy igazán megismernél valakit.
Lejárt az idõ.
Hová tûntél?
Ne haragudj! Sok dolgom volt...
Nekem is.
Arra gondoltam... Felhívhattál volna.
- Olyan jó volt együtt... - Szerintem is.
Ne haragudj! Most elszúrtam?
Ugyan, dehogy!
Akkor kaphatok még egy lehetõséget?
Akkor még randizhatunk?
Most nem.
- Hát, akkor... - Nem azt mondtam, hogy soha többé!
Most nem tudok elmenni.
Holnapra meg kell határoznom az ibogamin proton spektrumát.
Sokak szerint marha érdekes, szerintem dögunalom.
- Majd elmegyünk máskor. - Esetleg holnap?
Rendben.
- Hogy kerülsz ide? - Nem bírtam ki holnapig.
- Hogy oldottad meg? - Csak megdugtam egy csoporttársnõdet.
Remélem, egy szájszagú, csámpás ocsmányságot.
- Akkor mehetünk? - Nem, meg kell ezt tanulnom.
Miért, operálsz holnap?
- Nem. - Akkor menjünk!
Jóságos ég, nyerésre áll a kutyám!
Gyerünk, Szürke! Húzz bele egy kicsit!
És megy elõre! Óriási!
Nyertünk.
De még mennyire!
- A környéken nõttél fel? - Aha. Dél-Bostonban.
- Hihetetlen, hogy nyertem! - Jól föl vagy dobva.
Milyen volt itt élni?
Átlagos. Semmi különös.
Sok testvéred van?
- Sok testvérem van-e? - Azt kérdeztem.
Ír katolikus vagyok. Mit gondolsz?
Hányan vannak?
Úgyse hiszed el.
Miért, hányan? Öten?
Heten?
Nyolcan? Hányan?
- Tizenkét bátyám van. - Na, ne!
Esküszöm! Én vagyok a szerencsés tizenharmadik.
Mindnek tudod a nevét?
- Hisz a bátyáim! - Akkor hadd halljam!
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey, Davy, Timmy, Tommy,
- Joey, Robby, John, Brian. - Ismételd meg!
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey, Davy, Timmy, Tommy,
Joey, Robby, John, Brian.
- És Willy. - Will!
- Szoktál velük találkozni? - Persze, mind itt élnek.
Hármukkal együtt lakom.
- Szeretném megismerni õket. - Majd bemutatlak.
- Elolvastam a könyvedet. - Akkor van egy olvasóm.
- Járnak még hozzád vietnámi veteránok? - Már nem.
- Mióta nem? - Amióta a feleségem megbetegedett.
Vajon hogy alakul az életed,
ha nem találkozol vele?
Gondolod, jobb helyzetben lennék?
Nem ilyesmire...
De ez fontos kérdés.
Ha rossz passzban vagy,
rájössz, mirõl maradtál le.
- Nem bánod, hogy megismerted? - Mert van bennem fájdalom?
Van, amit bánok, de semmit a vele töltött idõbõl.
Mikor jöttél rá, hogy õ az igazi?
1975. október 21-én.
Ilyen pontosan emlékszel?
Akkor játszotta a Red Sox a legnagyobb meccsét.
A járdán aludtunk éjjel, hogy jegyet kapjunk.
- Kaptatok? - Aha.
A meccs elõtt a haverokkal a bárban üldögéltünk, amikor
besétált az a lány. Csoda volt a játék! A 8. inning végén
Carbo 6-6-ra egyenlített. 12 inning volt.
A 12. végén jött Carlton Fisk, a Vén Kövér.
Beállt azon a fura módján.
Elüti a labdát, az meg repül magasan a bal vonal felé!
35 ezer ember felállva ordít, bíztatja a labdát. Fisk, mint
egy õrült, integet: Gyerünk, tovább!
És sikerült! Fisk izgatott, 35 ezer ember be a pályára!
Fisk elkaszálja az embereket: Félre az útból!
Neked volt jegyed! Te is berohantál?
Nem, mert nem voltam ott.
- Tessék? - A bárban ittam a leendõ feleségemmel.
Nem láttad Fisk home runját, mert ittál egy ismeretlen nõvel?
Látnod kellett volna! lgazi bombázó volt!
Vibrált tõle az terem!
Felõlem trójai istennõ is lehetett volna!
A barátaid mindezt engedték?
- Kénytelenek voltak. - Mit mondtál nekik?
Átadtam a jegyem s így szóltam:
"Sajnálom, de dolgom van egy lánnyal."
"Dolgom van egy lánnyal." Ennyi?
- Erre õk? - Látták, hogy komolyan gondolom.
- Viccelsz, ugye? - Nem.
Ezért nem mesélek arról, hogy húsz éve láttam egy lányt,
és mennyire bánom, hogy akkor nem ismerkedtem meg vele.
Nem bánom a vele töltött 18 évemet, sem azt a hatot, amíg
nem praktizáltam a betegsége miatt, sem az utolsó éveket,
amikor már nagyon beteg volt.
S nem bánom, hogy nem láttam a meccset.
Ennyit a megbánásról.
Szebb lett volna, ha látod a meccset is.
Fisk home runjáról se tudtam.
A rendkívüli magasságom miatt kosarazom.
- Nem vagy olyan magas. - Hasznomat veszik.
Fogok valaha az NBA-ban játszani?
"Természetesen."
Miért mindig nálam vagyunk?
Mert itt jobb, mint nálam.
De még sosem jártam nálad.
Tudom.
Nem ismerem a barátaidat, a bátyáidat sem.
Nem járnak errefelé.
Akkor majd megyek én Dél-Bostonba.
Elég messze van.
Engem rejtegetsz elõlük, vagy fordítva?
- Jól van, majd elmegyünk. - Mikor?
Mondjuk, a jövõ héten.
És ha addig nem feküdnék le veled,
amíg be nem mutatsz a barátaidnak?
Hajnali fél öt. Már biztosan ébren vannak.
Minden férfi szégyentelen.
Vagy a farkatokkal gondolkodtok, vagy annak érdekében.
A farkam érdekében kaphatok egy kis elõleget?
Lássuk!
- "Nem biztató a kilátás." - Mi van?
Semmi, Chuck. Aludj tovább!
Ha az jósolta a kosarazást is, akkor nekem is jó.
Már most válthatsz bérletet.
Úgyis játszani fogok. Jól érzem magam sortban...
- Nem is vagy olyan magas. - De igen.
Imádom a három pontos dobást.
Én meg a home runt.
Ne keverjük a sportokat!
A manó seggbe dugta a majmot, Morgan meg ordítva berohan:
"Nem érdekel!"
Hogy hozhattad Skylart ebbe a részeges társaságba?
Olyan ritkán iszunk.
Ha Marty bácsikám inni kezd, 6-8 hónapig részeg.
Meséltem már, amikor egy rendõr lemeszelte?
Akkor elmesélem Marty bácsi esetét. Nem hagyhatjátok ki.
Állandóan sztorizik. Ezt is hallottuk már.
De mindegy! Meséld!
Akkor elmesélem. Kösz.
Figyelmet kérek!
A bácsikám
hazafelé hajtott,
totál részegen.
Egy rendõr, persze,
leállította.
Kérte, járjon egyenesen, erre a bácsikám lehányta.
A zsaru látta, hogy az öreg kész van.
Épp meg akarta bilincselni,
amikor kurva nagy bumm hallatszik.
- A zsaru megfordul, hogy... - Lövöldöztek?
Nem.
Hisz ismered a sztorit.
A közelben baleset történt. Fának ütköztek.
- De hogy hallhatta a zsaru... - Fogd be a pofád!
- Megõrjítesz, Morgan. - Hallgass már!
A zsaru azt mondja: "El ne mozduljon innen!"
És elrohant megnézni, mi történt.
Pár perc múlva a bácsikám a saját pisijében és hányadékában
fekve, nem is értette már, hogy került oda.
Fölállt, beült az autójába és hazahajtott.
Másnap reggel, jó kótyagosan hallja, hogy kopognak.
Lemegy és azt kérdi: "Mi van?"
A zsaru volt, aki lemeszelte. Azt mondja: "Még maga kérdi?
Leállítottam az este, maga meg aztán elhajtott." A bácsikám:
"Sose láttam magát. Egész este itthon voltam különben."
"Na, persze, engedjen csak be a garázsba!"
"Mit akar?" "Engedjen be a garázsba!"
A bácsikám kinyitja a garázs ajtaját,
és ott áll bent...
a zsaru autója.
A bácsikám olyan részeg volt, hogy azzal jött haza.
És a poén:
A zsaru olyan zavart volt, hogy meg se büntette.
Egész éjjel a bácsikám házát kereste
az öreg kocsijával.
Mi a lényeg a sztoriban?
Hogy megúszta az öreg. Ez a lényeg.
Kérdés!
Tisztázni szeretnék valamit, ami nem világos!
Az nem világos, miért nem figyelsz oda!
Morgan, inkább mesélek egy viccet. Azt biztos megérted.
Egy idõs házaspár, Mary és Paddy, fekszik az ágyban.
Az 50. házassági évfordulójuk reggele van.
Mary imádattal nézi Paddyt, majd megszólal:
"Ó, Paddy, még mindig olyan csinos fiú vagy! Szeretlek.
Szeretnélek megajándékozni.
Amit a szíved kíván, megkapod.
Mit szeretnél?" Paddy válaszol:
"Ó, Mary, milyen kedves vagy!
Nekem ötven éve csak egy valami hiányzik.
Szeretném, ha leszopnál.
Erre vágyom."
Mary beleegyezik, kiveszi a mûfogsorát, pohárba teszi,
aztán leszopja Paddyt. Utána Paddy megszólal: "Hát, Mary,
tényleg ez hiányzott nekem! Milyen csodálatos volt!
Szeretlek, Mary!
És most te mondd, mit kívánsz tõlem!"
Mary fölnéz és így szól:
"Csókolj meg!"
Az eszem áll meg!
- De ocsmány vicc! - Hallottam ocsmányabbat is!
- Viszlát srácok! - Viszlát, Bill!
Hát, Skylar,
megváltozott a véleményem az egyetemistákról.
Vigyázz! Nem mindegyik olyan, mint én!
Örülök, hogy megismertelek.
Ne olyan hevesen! El onnan!
Ne búcsúzkodj, elviszel bennünket!
Ez természetes.
Te sétálsz, Morgan! A kocsit Willnek ígértem.
Kösz, rendes vagy.
Csak elõbb vigyetek haza engem!
Nagy kerülõ. Rohadt messze laksz...
Azért mert nem otthon alszol, nem vagy felsõbbrendû.
- Azt ígérted, hozzád megyünk. - Ma éjjel nem.
Máskor sem.
Ha meglátod azt a disznóólat, elhányod magad.
- És a bátyáid? - Majd máskor bemutatlak.
Na, jó,
Add a kulcsokat!
A stewardess hallja, rohan a pilótához.
Erre én: "Ne feledje a kávét!"
Nem szóltál te semmit!
Marty, viccet mesélt!
Aki nekem mesélte, azzal megtörtént.
- Idetaláltál. - Taxival jöttem.
Timmy, õ Gerry. Együtt jártunk egyetemre.
Üdvözlöm.
- Üdvözlöm. - Kérsz egy sört?
- Nem, csak egy Perrier-t. - Franciául kért szódát.
Szódavizet.
Meg pár szendvicset. Írd a számlámhoz!
Fizetni is fogsz egyszer?
Megvettem a nyerõ lottót!
- Mennyi a fõnyeremény? - 12 millió.
- Kevés a számládra. - Akkor átoperáltatlak belõle nõvé.
- Mogyorót? - Nem, kösz.
Willrõl akarsz beszélni.
- Úgy látom, jól haladtok. - Szerintem is.
Beszélgettél vele a jövõjérõl?
Nem, még mindig a múltban vájkálunk.
Eközben sorra kapja az állásajánlatokat.
Például?
A legjobb kutatóintézetektõl.
Willnek való nyitott helyek.
Ez szép, de szerintem még korai lenne bármit elfogadnia.
Szerintem nem érted, Sean.
Mit nem értek?
Hoztam szalvétát is.
Tim, segítene eldönteni egy fogadást?
Hallott már Jonas Salkról?
- Paralízis elleni vakcina. - És Albert Einsteinrõl?
És Gerald Lambeau? Hallott már róla is?
- Nem. - Köszönöm, Tim.
- Akkor most ki nyert? - Én.
Most nem rólam van szó, Sean.
Én senki vagyok, a fiúhoz képest.
Hallottad már Gerald Lambeau nevét?
1905-ben sok híres tudós kutatta a világegyetemet.
De a világot egy 26 éves svájci hivatalnok változtatta meg,
aki csak a szabadidejében foglalkozott fizikával.
Képzeld, ha ehelyett iszogat esténként a barátaival!
Mennyit veszítettünk volna!
- Még Tim sem ismerné a nevét. - Drámai a párhuzam. - Nem az.
Ez a fiú ugyanolyan tehetséges.
Még nem látja az irányt. Ebben kell segítenünk.
A 60-as években
végzett egy fiatalember Michiganben.
Ragyogó matematikus volt.
Nagy jövõt jósoltak neki.
Berkeley-ben még tehetséges segédprofesszor,
aztán Montanában már eltünteti a versenytársakat.
- Ki volt az? - Ted Kasczynski.
Az kicsoda?
- Ki az a Ted Kasczynski? - A levélbombás.
Akkor ugyanarról beszélünk. Irányítani kell a kölyköt.
Õ segíthet a világon, mi segíthetünk neki.
Lehet irányítani és lehet manipulálni is.
- Hadd találja meg... - Nem szövök
terveket, hogy tönkretegyem a gyerek életét!
18 évesen már felsõbb matematikával foglalkoztam.
És csak 20 év múlva váltam érdemessé a Fields Medalra.
Talán neki van fontosabb is, mint a Fields Medal.
Ez az ügy annál is fontosabb. És nem rivalizálunk.
Akkor kapjon a fiú idõt, hogy eldöntse, mit akar!
Csodás elmélet. Nálad is mennyire bevált!
Igenis bevált, te faszfej!
Sajnálom, hogy idejöttem.
Csak tájékoztatni akartalak.
Kedves tõled.
A fiú most épp a McNeil céggel tárgyal.
Bocsásson meg, nem egészen értem.
Állást kínálunk önnek.
Elõleg nélkül, fiúk?
Vegyék fel azt, aki vállalja elõleg nélkül is!
De azzal biztos nem csinálnak olyan jó vásárt, mint velem.
Will, évi 48 ezer dollárt, plusz juttatásokat ajánlunk.
Elõleget!
Most rögtön készpénzt akar?
Fogalmazzunk finoman!
Arról van szó...
hogy az önök helyzetén javítana lényegesen,
ha nekem most rögtön a zsebembe vándorolna
kétszáz dollár.
Nálam azt hiszem, nincs...
Larry?
Van nálam 73 dollár.
Csekket elfogad?
Nekem maguk gyanúsak.
Igen, azok!
Nem tudom, milyen a hírük a városban... de
ez a kis pénzügyi stikli arra késztet, hogy óvatos legyek.
A továbbiakat beszéljék meg
a már említett ügyvédemmel!
Jó napot, uraim!
Hajtsanak rá, amíg eljön a nagy nap!
- Hogy haladsz? - Jól.
- Ne segítsek? - Nem kell.
Hadd nézzem! Aztán menjünk játszani!
Nekem ezt meg kell tanulnom!
Nagyon fontos! Magam miatt.
- Akkor maradjunk itt! - Helyes, maradjunk!
Kedves kíváncsi Willy...
ha már úgysem hagysz békén...
hadd kérdezzek valamit!
Fotografikus memóriád van?
Nem tudom. Megjegyzek dolgokat.
Telefonszámokat...
- Foglalkoztál szerves kémiával? - Egy keveset.
Csak úgy?
Szórakozásból.
Mert ez annyira szórakoztató? Hülye vagy?
Nem vagy magadnál.
Ezt senki sem szórakozásból tanulja.
Egy magadfajtának minek?
Egy magamfajtának?
Aki a kocsmázás és a baseball között forgácsolja szét magát.
Minek neked szerves kémia?
Járnak ide igen okos gyerekek,
de ez még nekik is nehéz.
És látod!
Nekem meg könnyen megy. Nem értem az agymûködésedet.
Tudsz zongorázni?
- Errõl beszéljünk! - Errõl beszélünk. Tudsz zongorázni?
- Egy kicsit. - Ha ránézel a zongorára, azt képzeled,
- Mozartot játszol. - Én a Szamárindulót.
Beethoven ebben az esetben
csak elkezdett játszani.
- Te zongorázol? - Nem.
Nekem a zongora billentyûk pedálok és egy rakás fa.
De Mozarték magától értetõdõen játszottak rajta.
Nem tudok festeni, nem tudok baseballozni,
se zongorázni.
De megoldod a dolgozatomat egy óra alatt.
Az ilyesmikkel én is csak úgy eljátszom.
El is tudom magyarázni.
Gyere közelebb! Hadd mondjak valamit!
- Ez igazságtalanság. - Micsoda?
Négy éve ide járok,
és csak most találtam rád.
De végül rám találtál.
Ébren vagy?
Nem.
Dehogynem.
Eljössz velem Kaliforniába?
Szeretném, ha eljönnél velem.
Biztos, hogy jó lenne?
Biztos.
Honnan tudod?
Nem tudom.
Csak tudom.
De mégis honnan?
Azért tudom, mert...
érzem.
- Ez komoly döntés. - Igen, az.
Elutazunk, rájössz, hogy nem kedvelsz bennem valamit...
s megbánod a döntésedet. Ezért komoly döntés ez, mert aztán
ott ragadsz valakivel,
miközben már visszakoznál.
Mi az, hogy visszakozni? Eszemben sincs visszakozni.
Egyszerûen szeretném, ha velem jönnél Kaliforniába.
Nem mehetek veled.
Miért nem?
Egy: Ideköt a munkám.
Kettõ: Itt élek.
Na persze...
Ha nem szeretsz...
Azt nem mondtam.
Akkor miért? Miért nem jössz?
Mitõl félsz ennyire?
Mitõl félek ennyire?
Mitõl nem félsz?
ltt élsz a biztos világodban kihívások nélkül, félsz minden
- változástól... - Ne mesélj nekem a világomról!
Te csak dugni akartál egy magamfajta pasival! Végül
úgyis hozzámész egy gazdag faszhoz, s majd meséled
a magadfajtáknak, hogy milyen érdekes volt egy ilyennel dugni!
Miért mondasz ilyeneket?
Ennyire idegesít a pénzem?
Örököltem, mert apám meghalt 13 éves koromban.
Minden nap úgy ébredek, hogy bárcsak visszaadhatnám neki!
Lemondanék a pénzrõl, ha egy napot apámmal tölthetnék.
De nem tehetem, nekem már ez az életem! Úgyhogy engem
- ne hibáztass a félelmeidért! - Mi a fasztól félek én?
Tõlem! Hogy nem szeretlek viszont! És én is félek!
De felkínáltam egy lehetõséget és legalább õszinte voltam!
- Én nem vagyok õszinte? - És a tizenkét bátyád?
Nem mész sehová!
Mire vagy kíváncsi?
Nincs tizenkét bátyám! Kibaszott árva gyerek vagyok!
Ezt nem akarod hallani!
Gyerekkoromban cigarettákat oltottak el a bõrömön!
Tudod, mi ez a seb? Az egyik nevelõapám megkéselt.
- Ne mondd nekem, hogy erre vagy kíváncsi! - De, igen!
- Segíteni akarok! - Segíteni? Talán egy tábla lóg rajtam,
hogy "Mentsetek meg!"? Meg kell engem menteni?
Csak veled akarok maradni, mert szeretlek!
Hagyd ezt a hülyeséget, ne hazudozz nekem!
Szeretlek!
De ha te nem szeretsz, mondd meg!
Ha kimondod...
elengedlek.
Kiszállok az életedbõl.
Nem szeretlek.
A legtöbben sose fogják fel, mennyit érnek.
Mert nem találnak tanárt, aki hisz bennük.
Meggyõzik õket, hogy ostobák.
Remélem, maga értékeli Lambeau-t.
Õ mindent a maga érdekében tesz...
nem maga ellen.
Helló, Will!
Tom, hoznál nekünk kávét?
Persze.
Na, lássuk!
Jó.
Helyes.
Látom, itt McLorent alkalmazta.
Nem tudom, maguk hogy hívják.
Ez biztos nem jó.
Csak zavart okozna...
- Gondolt arra, hogy... - Tuti, hogy jó.
Nem mehetnénk mostantól Sean irodájába?
Szörnyen fárasztó az ingázás.
- Gondolt arra, hogy... - Biztosan jó.
Jó.
Hazaviheti.
Mi volt McNeiléknél?
Nem tudtam elmenni.
Elküldtem egy megbízottamat.
A szabad idejében azt csinál, amit akar, Will.
De ha egy általam szervezett találkozóra nem megy el,
az nekem kellemetlen.
- Akkor ne szervezzen ilyeneket! - Nem is fogok.
Kipipálhatjuk.
Tõlem kaphat állást, de érdekelt, mi van még.
Ilyen szarságokat magyarázzak egész életemben?
Némi méltánylást azért elvárnék.
Méltánylást?
Tudja, milyen könnyen megy ez nekem?
Vicc az egész!
Kár, hogy magának nem megy, mert így folyton itt kell ülnöm,
és nézni, hogy kínlódik vele!
Úgy kevesebb ideje marad inni!
Pontosan!
Csak az idõmet pocsékolom itt.
Igaza van, Will.
Én ezt nem tudom megoldani.
Maga viszont igen. Ám hogy ez a különbség kettõnk között,
azt csak néhány ember tudja ezen a földön.
- Az egyikük én vagyok. - Sajnálom. - Én is.
Sokszor kívánom, bárcsak ne ismertem volna meg.
Akkor nyugodtan alhatnék.
Nem élnék azzal a tudattal, hogy maga létezik.
S nem tudnám, hogy dobja el a tehetségét.
Bill, hagyd abba!
Nem hallod?
Morgan!
Ha megint pornót nézel anyám szobájában, megöllek!
Mi van?
Rejszolj otthon,
ne az anyám szobájában!
Nekünk nincs videónk.
Leszarom.
És ne az én kesztyûmmel!
Nem ezzel rejszoltam.
Az a gyerekkori kesztyûm.
Akkor mit használjak?
Magadnál vagy?
Baseball kesztyûvel rejszolsz?
Nem, ezzel csak letörölgettem...
Ne rejszolj anyám szobájában!
- Nincs még egy videótok? - Szánalmas vagy, öreg.
Ön szerint miért dolgozzam a Nemzeti Biztonsági Szolgálatnak?
Mondjuk, a legmagasabb színtû technológia miatt.
Ilyet nem láthat máshol,
mert titkosítva van.
Káosz matematika, fejlett algoritmusok...
Kódok megfejtése.
Bizonyos mértékben az is.
Ugyan! Ez a fõ területük. A titkosszolgálati kapacitás
80%-át maguk kötik le. Hétszer nagyobbak a CIA-nál.
Ezzel nem szoktunk dicsekedni.
De igaza van.
Úgy vélem, a kérdés nem az,
miért dolgozzon ön nekünk.
A kérdés az, miért ne dolgozna.
Miért ne dolgoznék?
Nehéz kérdés.
De megpróbálok válaszolni.
Mondjuk, kapok egy kódot, amit más nem tudott megfejteni.
Én megbirkózom vele, joggal vagyok büszke magamra.
A kód észak-afrikai vagy közel- keleti felkelõk lokalizációját
fedte fel, s önök bombázni kezdik a falut, ahol rejtõznek.
Meghal 1500 ember, akiket nem ismertem, nem ártottak nekem.
Majd a politikusok a helyzet stabilizálása miatt kivezénylik
a tengerészgyalogosokat a térségbe. A politikusgyerekek
nincsenek köztük, õket esetleg a Nemzeti Gárdába hívják be.
Egy dél-bostoni srácot fognak majd jól seggbe lõni.
Mikor hazajön, kiderül, hogy a gyárat, ahol elõtte dolgozott,
abba az országba telepítették, ahol harcolt. A munkahelyét az a
gyerek kapta, aki õt lelõtte, mert az sokkal olcsóbb munkaerõ.
Arra is rájön, csak azért harcolt, hogy az új kormánytól
olcsóbban vehessünk olajat. Igaz, az olajtársaságok, a zûr
miatt emelték itthon az árakat, s nem kis profitra tettek szert.
Hõsünknek viszont sok a két és fél dollár gallononként.
A társaságok nem sietnek visszaállni az árakkal.
Fölvesznek egy alkoholista kapitányt, aki a tankerrel
szlalomozik a jéghegyek között. Ütközés, majd az olaj minden
életet elpusztít az óceán északi vizein. Közben hõsünknek nincs
munkája, az autóját nem tudja fenntartani, kínosan feszeng
az álláskeresõ beszélgetéseken, mert a sebe miatt aranyere lett.
Sõt, éhezik is, mert nem igen kap mást,
mint olajjal szennyezett óceáni halat.
Tehát a válaszom: Várok egy jobb ajánlatra.
Közben talán lelövöm a barátomat, az állását átadom
az esküdt ellenségének, emelem az olajárakat, lebombázok
egy falut, fókabébiket ölök, hasist szívok és belépek
a Nemzeti Gárdába. Akár még elnök is lehetek.
Magányosnak érzed magad?
Micsoda?
Van neked lelki társad?
Mit értesz ezen?
Olyan, aki kihívást jelent számodra.
- Ott vagy Chuckie. - Õ olyan, mint egy családtag.
Megtesz bármit, amire kéred.
De aki felnyitja a szemed, megérinti a lelked.
- Van ilyen. - Kicsoda?
- Egy csomó... - Név szerint?
Shakespeare, Nietzsche, Frost, O"Connor, Kant, Pope, Locke...
Remek. Mind halott.
- Számomra nem. - Nem tudsz beszélgetni velük.
Nincs kölcsönhatás, Will.
Repülõsó és fûtõkészülék talán segít.
Errõl beszélek.
Sose lesz lelki társad, ha félsz megtenni az elsõ lépést.
S azért félsz, mert csupa negatívumot látsz a jövõben.
- Átveszed a prof szerepét? - Ne bújj ki a kérdés alól!
- Nem tetszett az az állás. - Nem az állásról van szó.
Azt választhatsz, amit akarsz. Nem korlátoz semmi.
Mit tudnál szenvedélyesen csinálni? Mit vársz az élettõl?
Van, aki egész életében téglát pakol, hogy a gyereke hozzád
- hasonló helyzetbe kerüljön. - Én nem kértem ezt senkitõl.
Te tehetségesnek születtél. De ne bújj ki a felelõsség alól!
Miért bújnék ki? Baj, ha valaki kõmûves?
- Ha otthont épít valakinek? - Apám is kõmûves volt.
Halálra dolgozta magát, hogy tanulhassak.
Tisztességes foglalkozás. Vagy megjavítok egy autót,
hogy a tulajdonosa másnap azzal mehessen dolgozni.
- Tisztességes munka. - A napi 40 perc vonatozás is,
hogy a hallgatók tiszta termekbe érkezzenek reggel.
Ez igazi, értékes munka.
- Úgy van. - Becsületes munka.
Biztos vagyok benne, hogy ezért is vállaltad el.
De fölmerül itt egy kérdés. Takarító bárhol lehetnél.
Miért pont a világ legmenõbb intézményét választottad?
Titokban egyenleteket oldasz meg, amire rajtad kívül
egy-két ember képes a világon, majd mindezt letagadod.
Ebben hol a tisztesség, Will?
Szóval, mihez akarsz kezdeni?
- Pásztor szeretnék lenni. - Nocsak!
Elköltöznék Nashuába, vennék egy darab földet meg birkákat.
- Talán tényleg ezt kéne tenned. - Tessék?
Maszturbálni ne gyere az én irodámba!
- Most kidobsz? - Igen. Takarodj!
Még nem járt le az idõnk!
Nem adsz õszinte válaszokat. Nem pazarlom rád az idõmet.
- Azt hittem, barátok vagyunk. - A játszadozásnak vége.
Miért rúgsz ki, Sean?
Te prédikálsz nekem az életrõl, te kiégett fasz?
- Mi hajt még téged? - Az, ha veled dolgozom.
És a te lelki társad hol van?
- Meghalt. - Úgy van, meghalt!
Erre te beváltod a zsetonjaidat, majd távozol.
De nyílt lapokkal játszottam.
Lehet, de hatalmasat buktál! S van, aki ekkorát veszít,
- mégis bedobja újra a kezdõtétet! - Nézz a szemembe!
Mihez akarsz kezdeni?
Te és a baromságaid! Mindenre baromság a válaszod.
Fölteszek egy egyszerû kérdést és nem adsz rá õszinte választ.
Mert nem tudod a választ.
Akkor viszlát!
- Baszd meg! - Te mész pásztornak.
Pásztor!
Faszfej!
Gondoltam, felhívlak,
mielõtt elutazol.
Úgy néz ki, lesz állásom.
Kilépek az építõiparból.
Tudod, hogy az engem sose zavart.
Szeretlek.
Will!
Vigyázz magadra!
Szia!
Will! Végeztünk mára!
Az irodádból hívlak. Nincs itt a fiú.
Öt óra tíz.
Egy óra tíz perces késés!
Ha nem jön és jelentem, és ezért börtönbe kerül,
engem ne hibáztass!
Jó. Rendben.
Kösz.
Kurva jólesik!
Mi van a hölggyel?
Elutazott.
Hová utazott?
Orvosi egyetemre, Kaliforniába.
Tényleg? És mikor utazott el?
Úgy egy hete.
Szar ügy.
Meddig kell járnod a pasikhoz?
21 éves koromig.
Állást keresnek neked, vagy miért?
Ülök majd egy szobában és 50 éven át matekozom.
De biztos szép dohányért.
Kísérleti nyúl leszek.
Jobb, mint ez a szar. Kiszabadulsz innen.
Minek mennék el innen? ltt akarom leélni az életemet.
Szomszédok lennénk, sok gyerekkel,
vinnénk baseballra a srácainkat.
A legjobb barátom vagy, úgyhogy ne érts félre!
Ha húsz év múlva is itt élsz,
nálam nézed a meccseket és építkezésen dolgozol,
én biztos megöllek.
Ez nem fenyegetés, ez tény. Egyszerûen megöllek.
Mi a faszt akarsz ezzel?
Benned olyasmi van, ami egyikünkben sincs...
Már megint ez a "tartozol ezzel magadnak" szöveg!
Egy frászt! Nem magadnak tartozol ezzel!
Nekem tartozol.
Egy nap arra ébredek majd, hogy 50 éves lettem.
És ugyanezt a szart csinálom.
De ez így rendben lesz.
Neked viszont a kezedben a nyertes lottószelvény,
csak nem vagy hajlandó beváltani. Nagy baromság.
Bármit odaadnék a tehetségedért.
De a többi gyerek is.
Minket sértenél meg, ha 20 év múlva is itt rohadnál.
- Nem tudod, milyen ez. - Nem tudom?
- Nem tudod. - Szóval nem tudom?
Akkor elmondom, mit tudok.
Minden nap érted megyek a kocsimmal.
Eljárunk inni, röhögünk, ez mind jó.
De tudod, mi a legjobb minden nap?
Az a tíz másodperc, amíg az autómtól az ajtódig érek.
Mert addig reménykedem, hogy ha bekopogok, nem leszel ott.
Se viszlát, se Isten veled, egyszerûen elmentél.
Látod, ez az amit én tudok.
Ez katasztrófa, Sean.
Azért hoztam ide, hogy segíts neki,
- erre te elüldözöd. - Tudom, mit csinálok.
Nem érdekel, mit csináltok, az se, ha rajtam röhögtök!
De ne akadályozd az erõfeszítéseimet!
Akadályozom?
Ez a fiú most már egy érzékeny pont...
Persze, hogy érzékeny! Problémái vannak.
Hogy takarítson-e élete végéig vagy börtönbe menjen?
Vagy lõdörögjön a buggyant haverjaival?
Miért hiszed, hogy ezt akarja? Szerinted miért, Gerry?
Megoldja a problémáit, a bizonyításokat, és úgy látom,
- megoldott téged is. - Gerry, hallgass ide! Miért rejtõzködik?
Miért nem bízik senkiben? Mert elhagyták a szülei, akiknek
- szeretni kellett volna õt. - Freudiánus duma!
Miért lõdörög a buggyant haverjaival?
Az õ kedvéért bármelyikük szétverné a fejedet.
- Ezt hívják hûségnek. - Milyen megindító.
És kit "oldott meg"? Ellök magától mindenkit,
mielõtt még elhagyhatná. Tipikus védekezõ mechanizmus.
Emiatt magányos húsz éve.
Ha te erõszakos vagy vele, ugyanígy fog reagálni,
- de azt én nem engedem. - Ne csináld ezt, Sean!
Ne fertõzd meg azzal, hogy helyes, ha feladja, ha vesztes!
Ha rám haragszol azért, mert én sikeres lettem, te meg nem...
- Dehogy haragszom rád! - Haragszol, Sean.
Neheztelsz rám. De nem kérek bocsánatot a sikereimért.
Az bánt, hogy te is elérhetted volna azt, amit én.
Légy õszinte! Azt akarod, Will is vesztesnek érezze magát?
Öntelt fasz! Ezért nem járok a találkozókra.
Mert nem bírom a tekintetedet.
A szánakozó, lenézõ tekintetet.
Vesztesnek tartasz, de én tudom, mit érek és büszke vagyok rá!
Tudatosan választottam ezt a munkát és nem buktam meg!
Ti szánalmas alaknak tartotok. Te meg a seggnyaló kórusod:
A Fields Medal! Ó!
Miért félsz annyira a bukástól?
A kitüntetésem zavar?
Szívesen átadom neked.
Dugd föl a medálodat! Én leszarom, mert ismertelek,
mielõtt a matematika istene lettél volna.
Pattanásos, beszari gyerekként, aki azt se tudta, hová pisiljen.
Igen, te voltál az okosabb, de ne engem hibáztass azért,
- mert így alakult az életed. - Dehogy hibáztatlak!
Nem is rólad van szó, te fasz, hanem a fiúról!
Értékes ember! Nem engedem, hogy ráerõszakold az akaratod!
De nem fogja vesztesnek sem érezni magát!
- Mert nem is lesz vesztes! - De ha te hajtod...
Én azért tartok itt, mert engem hajtottak, és hajtottam magamat.
De az a fiú nem te vagy!
- Jöjjek vissza késõbb? - Ugyan, dehogy!
Én megyek.
Ez a vita régóta tart közöttünk.
Nem rólad szól.
Mi az?
Az aktád.
Értékelést kell írnom rólad a bírónak.
Nem buktatsz meg, ugye?
Mit írnak?
- Elolvashatod. - Minek?
Találkoztál már ilyesmivel?
Húsz év alatt sok szarral volt dolgom.
Úgy értem, átéltél-e ilyesmit.
Személyesen?
Igen, átéltem.
Nem kellemes.
Apám alkoholista volt. Gonoszra itta magát.
Ha részegen jött haza, mindig belekötött valakibe.
Provokáltam, hogy ne bántsa anyámat és az öcsémet.
Az volt szép, ha rajta voltak a gyûrûi.
Az egyik nevelõapám kitett az asztalra egy villáskulcsot,
egy botot, és egy szíjat, majd azt mondta: "Válassz!"
- Én a szíjra szavaztam volna. - Én mindig a villáskulcsra.
Miért arra?
Hogy rohadjon meg. Azért.
- Ez volt a nevelõapád. - Aha.
Ilyesmiket írtál? "Will igen instabil személyiség."
"Fél, hogy elhagyják."
Ezért szakítottam Skylarral?
- Errõl nem tudtam. - Szakítottam.
- Akarsz beszélni róla? - Nem.
Nem vagyok mindentudó.
De látod ezt?
Ez az egész szar...
Nem a te hibád.
Tudom.
Nézz rám, fiam!
Nem a te hibád.
Tudom.
Nem a te hibád.
- Tudom. - Nem, nem tudod.
Nem a te hibád.
- Tudom. - Nem a te hibád.
- Rendben van. - Nem a te hibád.
Nem a te hibád.
Ne baszogass!
Nem a te hibád.
Ne baszogass! Ne kötekedj velem!
Nem a te hibád.
Ne haragudj rám!
A faszba a sok szeméttel!
Mit parancsol?
Will Hunting vagyok. Állásügyben jöttem.
Foglaljon helyet!
- Melyiket fogadtad el? - McNeilék ajánlatát.
Ezt is a prof szervezte.
Õ még nem tudja,
de már beszéltem az új fõnökömmel.
Normálisnak látszik.
Tényleg ezt akartad?
Igen, azt hiszem.
Akkor jó. Gratulálok.
Kösz.
Lejárt az idõnk.
Ennyi volt? Végeztünk?
Ennyi.
Végeztünk. Szabad ember vagy.
- Szeretném, ha tudnád, hogy... - Szívesen.
Kapcsolatban maradunk, ugye?
Remélem.
Én most elutazom, de...
az itteni rögzítõmet mindig lehallgatom.
Ezt a számot hívd, én rögtön visszahívlak.
Úgy döntöttem, berakom a kezdõtétet,
aztán meglátjuk, milyen lapokat osztanak.
Tedd, amit a szíved diktál, akkor nem lesz baj!
Köszönöm, Sean.
Köszönöm, Will.
Ez nem sérti az orvos-páciens kapcsolatot?
Csak ha megfogod a seggem.
- Vigyázz magadra! - Te is.
Sok szerencsét, fiam!
Két sört!
- Volt bunyó? - Próbáltam dumálni vele.
- Miért hagytad? - Morgan született bunyós.
Hetente meg akarják verni, és nem tér ki elõle.
- Mit mondtál rólam? - Szóltam hozzád?
Nem veled dumálok.
- Hozz egy sört! - Már rendeltem kettõt!
- Hé, seggfej! - Mi van, te fasz? - Boldog születésnapot!
- Nem felejtettük el. - Gyere ki, faszikám!
Kivel kezdjem?
Na, ki az elsõ?
Ez az ajándékod.
Micsoda?
Valahogy el kell jutnod az új munkahelyedre.
Én nem furikázlak többé.
- Morgan bérletet akart. - Nem igaz!
21 éves lettél...
Törvényesen ihatsz, úgyhogy legyen egy autód.
Tetszik?
Hát ez...
Életemben nem láttam ilyen ocsmány autót.
- Nézd meg! - Hogy jött ez össze?
Billel szedtük össze az alkatrészeket...
Morgan meg koldult az utcán.
Hornyoló gyaluval hoztam rendbe kívülrõl.
Folyton állásért sír, hát hagytam, hadd segítsen.
- Van már állásod? - Volt. De már ki is rúgtak.
Mi van benne? Fûnyíró?
Hathengeres motor. Kicsit kipofoztuk.
Jó kis autó. Jó a motorja.
Boldog szülinapot, Will!
Boldog szülinapot!
Gyere beljebb!
- Sean, én... - Én is, Gerry.
Akkor jó.
Hallom, pihensz egy kicsit.
Utazgatok.
Talán írogatok.
- Hová készülsz? - Indiába...
Kínába és Baltimore-ba.
- Tudod, mikor jössz vissza? - Igen.
Ezt kaptam a napokban.
Fél év múlva találkozónk lesz.
Én is kaptam.
Ha eljössz, meghívlak egy italra.
Ingyen kapjuk az italt.
Tudom. Ironizáltam.
És ha most innánk egyet?
Jó ötlet.
Menjünk, de én fizetek!
ltt a nyertes lottóm.
Úgy bizony, ez nyerõ lesz.
Ez a jegyem a paradicsomba.
- Tudod, mi a nyerés esélye? - Négy az egyhez?
- 30 millió az egyhez. - Akkor van esélyem.
Annyi,
mint ha belénk csapna most a villám.
Az jó esély, 32 millió...
Will!
Semmi nyoma!
Sean! Ha a prof felhívna az állás miatt,
csak ennyit mondj neki:
"Sajnálom, de dolgom van egy lánnyal. Will."
A szemét! Lenyúlta a poénomat.
Magyar szöveg: Sz. Kulcsár István