Du måste säga det 45 000 gånger.
Det tänker jag inte.
Där är mitt gulle.
-Vad är det här? -Kom och titta.
Herregud. Bailey, vad är det här?
Titta.
Åh, det är…
Vilken utsikt.
Nej. Bailey, sluta.
Förra sommaren
lärde jag mig att det mest fruktansvärda man kan tänka sig, kan ske när som helst.
DET ÄR EN LEGEND, MINA VÄNNER
DET VAR EN GÅNG TVÅ SYSTRAR
Det var en gång två systrar
som delade samma rum,
samma böcker,
samma tankar i samma ögonblick.
Den äldre systern gick framför den yngre,
så att den yngre alltid visste vart hon skulle gå.
Kom nu.
Den äldre tog den yngre till floden.
Den äldre flickan brukade säga:
"Stick ner huvudet en bit under ytan, och öppna sen ögonen och titta på solen."
Tre, två, ett.
Så den yngre flickan gjorde det, och hela hennes värld fylldes av ljus.
Vad menar du med att den kanske inte återhämtar sig?
Det har den alltid gjort förut, Big.
Mormor? Morbror Big?
Hej!
Lennie. Kom hit. Vi diskuterade just dina svarta fläckar.
Vi måste fråga oss: "Har Lennie-växten nånsin haft fel?"
-Nej. -Nej.
Kom och ät frukost, Lennie.
Jag är inte hungrig.
Är det tröjan som hon…
Vill du verkligen ha den på dig?
Vi ses.
Vilken föredrar du?
Grön eller blå?
Den blåa.
Du tittade inte ens, Lennie.
Visst. Den gröna.
Jag struntar i vilken tröja du tar på dig, Bailey.
Hon valde den blåa.
Och det blev det sista jag nånsin sa till min syster.
Kl 16:48 på en fredag i augusti…
Ge mig min Romeo.
…repeterade min syster rollen som Julia.
-…så gör han… -Och mindre än en minut senare
dog hon av en hjärtarytmi.
Precis som vår mamma.
…kan ni ringa nån?
Till min häpnad stannade inte tiden med hennes hjärta.
Folk gick till skolan, till arbetet, till restauranger.
De smulade kex i sin musselsoppa.
De kysstes på hörn, på bänkar.
Var ensamma på långa stränder.
De åt plommon i solen.
Och sjöng i bilar med rutorna nedvevade.
Men till skillnad från alla andra, så stannade tiden för mig.
Det fanns ingen mer musik i mig. Inte en endaste ton.
PROVSPELNINGSSTYCKE
Det fanns inga fler drömmar i mig.
Och precis som Cathy och Heathcliff från Svindlande höjder,
har jag förlorat den enda människan på jorden som förstod mig.
Jag såg det där.
Jag har bjudit in honom på middag, så gå och se till att han känner sig välkommen.
Han är inte intresserad av att prata med mig.
Gå.
Pojken är alldeles utom sig.
Precis som vi andra.
Jag vet att du aldrig har gillat honom, men snälla.
Hon var hans livs kärlek.
Se till att han inte plockar mina rosor.
Okej, här har vi ett koncept,
men…
-Hej. -Hej, morbror Big.
Håller du ut, stumpan?
Ska vi ta en pratstund i sanningskärran?
Inte? Okej.
Har morbror Big fått in dig i… sanningskärran?
Han försökte. Men jag stod emot.
Jag har suttit nog i den bilen.
Ja, det var så Bailey fick ur mig allt också.
Är det hennes tröja?
Mormor vill att jag packar ner alla Baileys saker i lådor
och ställer upp dem på vinden.
Glöm det. Aldrig.
Självklart inte.
Vill du ha lite vatten eller nåt?
Ja, visst. Det vore gott.
Herregud. Lennie Walker.
-Hörde ni om hennes syster? -Hon föll bara ner död.
Hon har varit borta i två månader.
-Att hon redan är tillbaka. -Hon måste vara så ledsen.
Det märkligaste med sorg…
Jag hörde honom spela. Killen är ett musikgeni.
Vi syns.
Han spelade i ett band i Paris.
-Ja, Frankrike. -…det mest opassande, är…
Han spelar visst typ 30 instrument.
…att plötsligt, sen Bailey dog,
kan jag inte sluta tänka på att bara falla in i nåns famn.
SCHACKKLUBB
Hej. Du måste vara Lennon Walker.
Jag har hållit den varm åt dig.
Spelar du klarinett också?
Ohjälpligt. Men nu kan jag återvända dit där jag hör hemma.
Var hör du hemma?
Definitivt inte här.
-Han spelar så bra. -Inte jag heller.
Är du redo för ditt stora solo i dag?
Vill du sticka härifrån?
Vart?
Paris är fint.
Förlåt, jag… Jag hörde om din syster.
Alla har pratat om det.
Faktiskt så har alla pratat om dig.
Lennie! Du kom!
Fick du mina sms, mina mejl, min morsekod, mina röksignaler?
Lennie!
Är du okej?
Jag har saknat dig så mycket.
Förlåt att jag hållit mig undan.
-Förlåt. -Frikort.
Frikort för livet efter det här.
Väldigt lustigt, nördar.
Lennie. Så fint att se dig.
Stanna efter repetitionen så vi kan gå över dina solon
och prata om dina provspelningar till konservatoriet.
Då så, allihop.
-Jag klarar det inte. -Vi börjar med Finzi.
Vad? Vad menar du?
Förste klarinettist. Juilliard. Det är väl drömmen?
Jag ska inte söka in.
Jo, det ska du.
-Glöm det, Luke. -Ursäkta, Lennie.
Vi ses senare.
Hon väntar med spänning.
Tänk inte ens tanken.
Du har inte en chans.
Hur som helst.
När hade du senast en pojkvän igen?
Just det, ja.
Aldrig.
Vill du ha lite mer, Big?
-Ja, tack. Tack, mamma. -Gott?
-Toby? -Det är bra, tack.
Tre steg till.
-Bailey. -Kom igen, Lennie.
Jag är rädd.
Jag vill inte.
Bailey, jag kan inte. Tänk om vi hamnar i knipa?
-Kom igen, Lennie! -Bailey.
Få se.
Inte mitt modigaste ögonblick.
Hon brukade skoja att mitt namn var "kom igen, Lennie".
Jag tycker att du är väldigt modig nu.
Tycker du?
Kolla på oss tre.
De här är ännu värre.
Jag kände mig så utanför den dagen.
Jag planerade när jag skulle dränka dig.
Ja, jag la faktiskt mycket tid på att smida planer mot dig…
…för du gjorde Bails till en sån zombie.
Ja, pappa lät mig inte sitta upp på en häst på flera månader
på grund av min "Bailey Walker-nedsättning".
Som han kallade det.
Jag kände mig också utanför den dagen.
Jag vet inga systrar som stod varandra så nära.
Svindlande höjder igen?
Jag står inte ut längre.
Vill du bli lika olycklig som Cathy och Heathcliff?
Det här är inte okej.
Och du måste sluta sitta i hennes garderob.
Mormor, nej. Sluta!
Det är okej. Jag vill ha det så här.
Det får mig att känna som att hon finns kvar här.
Som att hon kan komma tillbaka när som helst.
Från början, Lennie.
En gång till.
Använd dina känslor.
Vi spelar inte instrumentet. Vi låter det spela oss.
Okej. Vi fortsätter.
Jag vill utmana Lennie som förste klarinettist.
Det är inte läge för det nu, Rachel.
Det är sista dagen innan höstlovet.
Och under omständigheterna, måste jag säga…
Jag antar utmaningen.
Lennie, det här handlar om solon, synlighet inför högskolor, Juilliard…
Förstår du att det här är en utmaning om platsen som förste klarinettist?
Du fixar det här. Mozart är din grej.
Okej.
Mozarts klarinettkonsert i A.
Spelare B, när du är redo.
När du är redo, spelare A.
Spelare A.
Spelare A?
Rachel? Åh, nej.
-Vad i… -Det blir automatisk förlust.
Rachel, du är förste klarinettist.
Det var en gång två systrar som inte var rädda för mörkret.
För mörkret var alltid fyllt av den andras röst.
Hur vet du att jag klarar solot?
Tårna sa det till mig.
Tårna vet alltid.
FRÅN SARAH: VAD FAN? VART TOG DU VÄGEN?
Perfekt plats för ett pepparkakshus, tycker du inte?
Förlåt.
Du…
Wow. Vänta. Följde du efter mig? Från orkesterrepetitionen?
Nej.
Jag fick bara en plötslig lust att ta en springtur
med min gitarr på ryggen, längs en lång, mörk…
…läskig väg.
Läskig.
Den kallas bokstavligen "Kaliforniens förtrollade skog".
De här träden är för höga.
Herregud. Högförräderi.
De är… De är rödvedsträd.
Det är hela poängen med dem,
att de är höga och… gamla.
Det här är nog tusen år gammalt.
Jag gillar naturen.
Det gör jag.
Du.
Mr James vill att vi övar under lovet inför våra provspelningar.
Du ska väl också söka till Juilliard?
Nej, jag ska inte… söka.
-Jag önskar att alla kunde sluta… -Jag har också gått igenom det.
Har du mist en syster?
Nej. Förlåt.
Jag menar att jag vet hur det är att förlora sin förmåga att spela.
En låt?
Här och nu? Gitarr och klarinett. Spontan duett.
Det får dig att må bättre.
OM MUSIK ÄR KÄRLEKENS FÖDA, SPELA VIDARE
Ja! Då så.
Jag vill inte spela nån spontan duett med dig.
Okej?
Och jag vill inte vara förste klarinettist och jag tänker inte söka till Juilliard!
-Visst, okej. -Nej.
Nej, inget är okej.
JAG ÖNSKAR ATT MIN SKUGGA
Jag önskar att min skugga kunde resa sig och gå bredvid mig.
Hej.
Ingen i skolan fattar.
Det går nog inte att fatta.
Om man inte är mitt i det, som vi.
Allt vi kan göra är att älska världen såsom hon älskade världen
med djärvhet och gnista.
Och glädje.
Det är en sån kolossal ansträngning
att inte bli förkrossad av det som förlorats,
utan istället glädja sig åt det som varit.
Bravo, Bailey! Bravo!
Bravo, Bailey!
-Älskar dig, Bailey. -Bravo, Bailey.
Jag borde nog gå hem till hästarna och grisarna.
Du är ju den helige Fransiskus.
Det har sagts så.
Av din syster.
Det var faktiskt jag som sa det.
Hon berättade hur du är med hästarna på gården,
och jag är intresserad av helgon.
Så…
Det visste jag inte.
Jag borde nog gå.
Det var fint att hänga med dig. Och i går kväll också.
Det fick mig att må bättre.
Mig också. Så mycket bättre.
Okej.
Jaha…
Ja.
-God natt. -God natt.
SARAH! HAR DU NÅNSIN RÅKAT KÄNNA DEN GENOM EN KILLES BYXOR?
DU MENAR "DEN"? OMG, VEMS "DEN" KÄNDE DU?
TOBYS!
INGENS…
TÄNKTE BARA PÅ HEATHCLIFF OCH CATHY PÅ HEDARNA
HON MÅSTE VÄL HA KÄNT DEN JÄMT, ELLER HUR?
TÄNKTE DU PÅ HEATHCLIFFS BÅNGE?
Det betydde väl inget?
SANNINGSKÄRRAN
Sanningskärran omgående.
Okej.
-Vad är det? -Vi gjorde det.
Vadå?
Toby och jag hade sex i går kväll.
Jag trodde ni redan hade haft det typ 10 000 gånger.
Det var fantastiskt.
Det var så… intimt och… bara…
Grattis då.
Varför kan du aldrig glädjas med mig åt Toby?
Du är bara så annorlunda nu.
Jag saknar hur det var.
Jag är kär, Lennie.
En dag kanske du lägger ner Svindlande höjder och lever ditt eget liv.
Ja, det kanske jag gör!
Lennie, är du i hennes garderob igen?
HJÄLP
HAN
DEN
Bånge, erektion,
ståfräs, ribba, styvnad,
-fjong, resning. -Bånge.
Ding-dong.
Det är möjligt
att du har gått lite väl långt med hela den här "starka, tysta typen".
Jag satsade på eken i trädgården.
Utmärkt. Du…
Du gör en väldigt bra ek-imitation.
Jag måste berätta en sak, Lennie. Jag friade till Bailey.
Vad?
Hon sa ja.
Ja?
Som i "ja"?
Varför berättade hon inte för mig?
-Vi hade tänkt berätta hela den veckan. -Nej! "Vi"…
"Vi" skulle gå på Juilliard tillsammans.
"Vi" skulle bo ihop i New York. Det var planen.
Och hon och jag, det är vi som är "vi".
Hon väntade för att söka in samtidigt som jag.
Så att vi kunde gå där tillsammans.
Herregud. Jag är…
Toby, förlåt.
Ni…
…ni skulle gifta er.
Och jag beter mig svartsjukt.
Nej, vi… Hon visste att det skulle överraska dig.
Jag behövde bara berätta för nån.
Jag behövde berätta för dig, Lennie.
Jag vet inte hur jag ska klara det.
Dag efter dag
utan henne…
…för alltid.
Åh, Len.
Inte jag heller.
Du saknar henne lika mycket som jag.
Jag känner det.
Nej, nej.
Det där var inte meningen.
Helvete.
Jag är hemskt ledsen.
En gång beslöt jag att jag ville ha ett hjärta som Baileys i stället.
Jag tog hennes medicin i flera dagar.
Väntade på att bli sötare, coolare, roligare.
Väntade på att sjunga i sömnen.
Följ vägen
Jag väntade på att äta kronbladen av blommor.
Väntade på att röra mig genom världen som musik.
Hej, det här är Bailey. Du vet vad du ska göra.
Det vet jag inte.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Bailey, jag är så ledsen.
Inget sånt kommer nånsin att hända igen, jag lovar.
Aldrig nånsin.
Kan du ge mig ett tecken på att du förlåter mig? Snälla.
Vad som helst. Jag kommer förstå.
Han? Är han tecknet, Bails?
Herregud, det är han.
Joe Fontaine är tecknet.
Hej! Hoppa in. Jag behöver din hjälp. Jag ska jaga döda insekter.
-Döda insekter? -Ja.
-Hej. -Du låter fantastiskt.
Jag är på gränsen till ett vetenskapligt genombrott.
Jag ska använda den helgade geometrin bakom de stora pyramiderna
för att återuppliva döda insekter.
Hej.
BROTTNING
Okej, så jag tänker mig
att vi så småningom når ett insekts-tätt område.
Toppen.
Och då plockar vi dem från vindrutan.
Hur mår du? För din mormor och jag har varit lite oroliga för dig.
Jag visste det. Totalt bakhåll.
Det är ett bakhåll.
Hur mår du?
Jag ringer hennes röstbrevlåda hela tiden.
Hur klarade ni er igenom det när min mamma dog?
Jag är inte säker på att vi gjorde det.
Len. Jag är ledsen, men jag vet inte om man nånsin gör det.
Det var ni som räddade mig då.
Jag flyttade in hos mamma för att hjälpa till med er två.
Helt plötsligt hade jag vingliga små fyllbultar.
Som gick in i allt. Särskilt du.
Du…
Du är som min pappa, Big.
Du är som min pappa också.
Vilket praktexemplar.
Vi måste välja dem som fortfarande är intakta,
för vi vill inte återuppliva de allvarligt skadade.
Tror du på tecken?
Från andra sidan?
Jag tror på allt.
Big, tänk om du hade gjort nåt… hemskt?
Gör inte om det.
Ja. Okej.
Men om man vill, då?
Om man…
Om man inte kan sluta tänka på det?
Jag fattar.
Välkommen till människosläktet, stumpan.
Du kan kanske försöka tänka på nåt annat?
Hej. Jag spelar i skolorkestern med Joe.
-Han har min klarinett. -Så den magiska klarinetten är din.
Han tror att den får honom att spela bättre.
Har han spelat på min klarinett?
Konstant.
Han är inte hemma just nu, men du får gärna titta i hans rum.
SARAH! JAG ÄR I JOE FONTAINES SOVRUM!
AHHHH
Älskar han också Svindlande höjder?
Han är min Heathcliff.
SVINDLANDE HÖJDER
TROR DU PÅ TECKEN?
-Varför har du hennes klarinett? -Det är en lång historia.
Vi har tid.
Spelade han på din klarinett?
Titta på den här fina tumförhårdnaden.
Ingen klarinettspelare med en sån förhårdnad vill inte bli stämledare.
Du jobbar hårdare än nån. Du vill det här.
Snälla… Låt bli.
Jag är ledsen för…
…sms:en, telefonsamtalen och mejlen.
Jag sa frikort. Det är lugnt.
Okej, det är inte alls lugnt.
Varför låter du mig inte finnas där för dig?
Sarah, jag måste berätta en sak.
Och om jag inte säger det nu, så gör jag det aldrig.
Nånting hände med Toby.
Nånting som i "nånting" eller nånting som i "nånting"?
Åh, nej. Var det Tobys "den"?
När vi kramades.
En gång.
Men det blir värre.
Vi kysstes.
En riktig kyss.
Wow.
Säg nåt. Snälla.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag fattar inte att du kunde göra så.
Eller han. Men hur kunde du göra så?
Gud, Lennie, du är som en annan person, och…
Och vad?
Inget.
Nej. Säg det.
Okej.
Jag vet inte om jag gillar henne.
Åh. Len, jag är så ledsen.
Jag menade det inte. Du bara…
Du bara stöter bort mig hela tiden.
Jag älskar dig och kan inte föreställa mig vad du går igenom.
Nej, det kan du inte. Men Toby kan faktiskt det.
När jag är med Toby, finns det nån med mig i min sorg.
Nån som känner dess arkitektur som jag,
som kan gå med mig från rum till sorgmodigt rum,
och göra hela den svajiga strukturen av vind och tomhet
lite mindre skrämmande…
…och ensam än den var förut.
Jag vet att jag inte borde ha kommit.
Nej, men jag är glad att du gjorde det.
Jag…
Jag borde inte säga det här,
men jag… Jag kan inte sluta tänka att…
…den bättre av oss togs ifrån oss.
Att det borde ha varit jag.
Åh, nej.
Hon hade avskytt att du känner så.
Jag avskyr att du känner så.
Du är den enda jag kan berätta sånt här för.
Jag känner mig så skyldig över att jag fortfarande är här.
Hon ligger i en kista, Toby.
Åh, Lennie.
Vi är här.
Och hon…
Hon ligger i den där luftlösa lådan.
Jag k…
Herregud. Jag kan inte vara här.
Lennie.
Jag kan inte… vara här.
-Jag kan inte vara… -Såja.
-Nej.
Såja.
Vi kommer att klara det här.
Okej? Jag lovar.
-Tre, två… -Två.
Sluta. Rör henne inte.
Bailey.
Bailey, prata med mig. Bailey!
Bailey, snälla!
Nej.
Lennie, snälla.
-Nej! -Lennie. Hon är borta.
Hon är borta.
Mina tankar är ingen trygg plats.
Jag kan inte knuffa mörkret ur min väg.
Varför känns närheten till honom som om jag var nära dig?
Jag måste kasta bort de här tankarna.
FÖRLÅT
Vi kan väl åka till stranden? Och ha en dag tillsammans.
Det behövs inte.
Då kanske vi kan packa ner några av hennes saker.
Det är dags, Lennie.
Hallå?
Göm er.
Struntprat. Vem är det?
En kille från skolorkestern!
Åh. Dörren drar visst skämt för honom,
för hans ansikte är så livligt.
-Big. -Jag öppnar.
-Mormor. -Du har blivit stum. Åtminstone med mig.
Du skulle kunna förvara gem i munnen.
Varför vet ni inte hur man viskar?
Nämen hej, unge trubadur.
Jag tar det här, mormor.
Nu förstår jag.
Jag tog med en fredsgåva. Snälla, attackera mig inte med den.
Förlåt för mitt utbrott i skogen.
Du var i mitt sovrum.
Ja, men oroa dig inte.
Jag… Jag luktade inte på nåt.
Jag läste inget.
Jag luktade inte på din kudde. Du vet vad jag menar.
Och en sak till…
TROR DU PÅ TECKEN?
Ja, förresten.
Så de här rosorna…
Wow.
Afrodisiakum.
Fyra äktenskap bevisar det.
Få inga idéer om mina rosor.
Men den här krukväxten…
Ja, det är Lennie,
och den håller på att dö.
Vi vet inte vad fan vi ska göra med honom.
För om krukväxten dör…
-Okej. -Sen blir det Lennies tur.
Joe, vi kan väl bara…
-Är det här din pappa… -Big är Lennies morbror.
Lennies mamma, min dotter Page, dog för länge sen.
Hon var väldigt självständig. Gick till spermiebanken för flickorna.
De levererar direkt hem.
Förlåt… Levererar vad?
Spermierna.
Precis som pizza.
Okej. Joe…
De är så coola.
De är så knäppa.
Okej.
Av fara för mitt liv ber jag dig inte spela med mig igen.
Bra.
Toppen.
Det behöver jag inte,
för du kommer att be mig att spela med dig alldeles strax.
Ja.
Jag ger dig tre minuter.
Redo? Jag kommer strax att störa fåglarna i Australien.
Jag tänker inte spela med dig.
Hämta din klarinett.
Nix.
Åh, jisses!
Okej, det är allt jag har. Jag är slutkörd.
Visst.
Så, du… du…
Du sa i skogen att du tappade förmågan att spela en gång.
Vad hände?
En violinist.
På ett konservatorium i Frankrike.
-Jaha, en flicka. -Ja. Jag trodde vi var kära.
Hittade henne i säng med min rumskamrat, som jag också…
…trodde var min bästa vän.
Hur kunde de svika mig?
Det var tufft. Jag pratade aldrig med dem igen.
Och du slutade bara spela?
I sex månader.
Hur fick du tillbaka det?
Efter det var allt jag ville…
…att lyssna på Bach.
Och då menar jag varje minut.
Jag drömde i Bach.
Och det började kännas som om allt fanns i musiken.
Allt fantastiskt. All skit.
Och i ett perfekt ögonblick, jag menar Gud-perfekt,
förvandlade Bach allt till nåt otroligt vackert.
Gud, jag vill känna så.
Kan vi göra det?
Kan vi prova det?
Prova vad?
Första Brandenburgkonserten?
Ja?
-Eller… nej. -Visst.
-Air. -Ja.
Okej.
Ja, bättre.
Perfekt.
Jäklar.
-Jag har aldrig hört den så förut. -Inte jag heller.
Det kändes som om jag lyssnade genom dig.
Hade vi just sex?
Vill du göra det igen?
Franska sviterna?
Vi måste spela Bach ihop.
Det går bara inte att undvika nu. Ursäkta.
Hallå.
Ja.
Det låter bra.
Ja, vi ses vid floden. Okej.
Jag också.
Förlåt.
-Jag måste gå och träffa… -Ja.
Jag drömde om dig.
Nej! Alltså en…
Inte en sån dröm. Barntillåten. Det var en flygdröm.
Ena stunden spelade vi på marken, och i nästa var vi…
I extas?
Som Josef från Nasaret, din namne?
Nej, nej, nej!
Hur kunde du göra så?
-Hur kunde du? -Jag var tvungen.
De kommer inte tillbaka.
Hej, det här är Bailey. Du vet vad du ska göra.
Andre klarinettisten. Har du hört min stora nyhet?
Nu när jag är förste klarinettist, så tar Marguerite St. Denis,
ja, självaste Marguerite St. Denis, mig som elev i år.
Gissa hur många hon fick in på Juilliard förra året.
Fem.
Vi syns, orkesterdödare.
-Var vill du ha den här? -Var som helst blir bra.
Lennie! Dags för storstädning.
Tittade du bara förbi?
Läget, broder? Hej, Lennie.
Lennie, är de inte stiliga?
Skulle du inte kunna döda för de där ögonfransarna?
-Vad jobbar ni på? -Alltså…
Det är min hakgrop, ms West.
Jaså, jag trodde det var din navel. Dina kulor sitter så högt.
Skål, min dam.
-Broder. -Broder.
Det smakar gott.
Riktigt gott.
Det är för tidigt för att det inte ska smaka aska.
Sorg är ett hus som blåser iväg vid minsta vindpust.
Sorg är ett hus där stolarna har glömt hur de ska bära oss,
speglarna hur de ska spegla oss.
Sorg är ett hus som försvinner varje gång nån knackar på dörren,
som begraver sig i marken medan alla sover.
Sorg är ett hus
där den yngre systern blir äldre än den äldre.
Är du okej?
Du kände henne inte ens.
Nej.
Och du har en bror.
Ja.
Jag förstår inte varför du är här.
Gör du inte? För att jag gillar dig.
Hallå. Det är ett.
Och två, jag är besatt av att spela med dig
för jag tror att mr James tycker att du är bättre än jag,
och det gör mig galen.
Och tre…
…jag tycker du är väldigt söt och jag är otroligt ytlig.
Jag är inte den söta.
Det säger du bara för att du aldrig har träffat…
Jag säger det för att det är sant.
Men Rachel, då?
Vad är det med henne?
Vi är vänner.
Och jag fick just ett utbrott igen, eller hur?
Ja. Det gör inget.
Får jag?
Ja.
Jag har velat göra det.
Joe, sluta.
Vem är den killen?
Det är…
Han är…
Ditt hår. Det är utsläppt.
Låt mig presentera er pojkar.
Joe Fontaine, Toby Shaw.
Baileys pojkvän.
-Jag beklagar. -Tack.
-Brorsan! -Nä, du har förtjänat det.
-Håll käften. -Jag ska gå.
Ditt hår ser fantastiskt ut så där.
Låter bra, brorsan.
Schyst.
SARAH! HJÄLP!
Jag vill att du träffar honom.
Är det okej att jag kom tillbaka? Jag kan inte sluta tänka på dig.
-Nej, vi kan inte. -Vänta.
Nej, inte det här. Jag vet inte vad det här är nu. Vi kan inte.
Det här gör inget bättre.
-Det gör bara saker värre. -Nej.
Jag är inte hon, Toby.
Det vet jag. Jag är…
Snälla.
John Lennon?
-Nej. -Jag vet inte vilket rum som är ditt.
Inget hände mig på 17 år. Absolut inget. Och nu händer allt på en gång.
Vi sorterade bara igenom Baileys saker.
Jag skulle just gå.
Lennie, är det nåt på gång mellan er två…
Det är jätteroligt.
Möt mig i rosenträdgården.
Det här är sanningskärran.
När du är i den, svär du på att säga sanningen,
hela sanningen, så sant dig Gud hjälpe?
Jag svär.
Varför gillar du mig?
Sorgtjejen som knappt kan fungera i världen.
För efter den där dagen med Bach på din veranda,
kunde jag inte lyssna på musik utan att tänka
hur otroligt mycket bättre den skulle låta om du var där och lyssnade med mig.
Till och med vattenkranen. Jag ville att du skulle lyssna på kranen med mig.
Det är det bästa nån nånsin har sagt till mig.
-Vill du säga det igen? -Nej, jag har fyllt min töntkvot.
Okej. Det var värt att fråga.
Min tur. Varför gav du upp din stol?
Jag var rädd.
-Jag är rädd. -För vad?
För solopartierna.
Jag kräks före varje konsert där jag har ett solo.
Ja.
Och det är allt du är rädd för?
Det är som om jag är rädd för…
…att leva utan min syster, antar jag.
Ja!
Jag lärde mig nåt… …riktigt fruktansvärt nyligen.
Att det absolut värsta man kan föreställa sig i livet
kan hända när som helst.
Men… i dag…
…insåg jag också
att det absolut bästa man kan föreställa sig
också kan hända när som helst.
Joe, nej. Gud.
Dina rosor har fällt ännu ett offer.
Pratar du på det viset,
så kommer varenda kärlekskrank typ i stan hit och knipsar.
Han är ett musikgeni.
Jag önskar jag vore ett musikgeni.
Jag är så ledsen, Len.
Jag har läst om det sen dess. Jag antar att sorgesex är en grej.
Det var inte meningen att vara så fördömande.
Nej, du hade rätt.
Det var fel. Så fel.
Och jag är så ledsen att jag stötte bort dig.
Jag trodde inte att du kunde förstå mig längre…
Det kunde jag inte. Men jag vill.
Och jag saknar henne också, Len. Så mycket.
Jag saknar dig så mycket.
Hej. Toby tittade förbi för att se om jag behövde hjälp i trädgården.
Är inte det snällt av honom? Han stannar på kvällsmat.
Inte hungrig.
Vad är det mellan er två?
Inget. Mormor bjuder jämt in honom på middag.
Är jag bara nojig?
Lite Genevieve-PTSD.
Genevieve? Är det…
Den du slutade prata med.
Ja, bedra inte en hornspelare.
Du skulle väl berätta?
Det är inget mellan oss.
Jäklar. Okej.
Du är bättre än jag.
Okej, jag ska försöka vara storsint.
Japp.
Varför är han alltid här?
-Vad? -Varför är han alltid här?
Jag hör dig inte.
Varför är han alltid här?
Vad är det med dig, Lennie?
Jag har ett hjärta. Killen är förkrossad.
Jag är så less på Toby.
På dig.
På döden.
Jag vill bara vara kär. Och jag vill vara i livet.
Hur klarar alla andra det?
Tala om det!
Folk dör väl jämt och ständigt?
Gud. Hur klarar de det?
Hur klarar människor över hela världen,
som stirrar på sängar som inte längre sovs i…
De behöver inte längre köpa en viss sorts flingor.
Hur står de i kö på biografen?
Hur skapar de musik…
…när deras hjärtan slits i stycken inom dem?
Säg mig hur, Bailey!
Hon sa till mig…
…att hon aldrig skulle lämna mig som mamma gjorde.
Varför tog du henne inte till en bättre doktor?
Eller till fler doktorer?
Jag klandrar dig, mormor.
Jag klandrar dig för allt.
Och du, inget går att återuppliva.
Skärp till dig och sluta röka så mycket gräs, för Guds skull.
Du går inte på gymnasiet!
Toby, du måste lämna mig ifred.
Jag menar det.
FUNDERA INTE ENS PÅ ATT PLOCKA ROSORNA
Du kan inte komma hit jämt.
Jag vet. Jag vet.
Och jag är ledsen.
Det var allt jag ville säga.
Jag behövde be om ursäkt personligen.
Jag blev så förvirrad.
Det blev vi båda två. Det var båda två.
Nej, det var mer jag.
Tro mig, det är…
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag bara…
Jag saknar henne bara så mycket.
Jag också.
Ja.
Vad?
Vad är det? Toby? Vad?
Jag kan se…
Det är nåt i ditt ansikte. Vad…
Toby.
Du, Toby, vad är det?
Jag trodde att du kanske visste.
Hon var gravid när hon dog.
Vi skulle få barn.
En bebis.
Nej.
Åh, nej, Toby. Jag är…
Jag är hemskt ledsen.
Jag vill bara att smärtan ska ta slut.
Vänta. Vänta, vänta, vänta, snälla.
Vänta, Joe. Snälla, stanna. Snälla.
Det är inte… Jag är inte… Det är inte som vi, det är…
Min syster… Det är inte som du tror.
Det är exakt som jag trodde.
Nej. Nej.
Nej, nej, nej. Du förstår inte.
Här, jag har skrivit musik åt dig.
Jag är så ledsen.
Vart tar all kärlek för en person vägen när den personen är borta?
Hur skulle Bailey nånsin förlåta mig?
Förstår hon
att det bara är jag och Toby i det här sorgehuset?
Att vi är strandade här utan henne?
Att det känns som det enda sättet att få henne tillbaka?
Alla luktar som mig nu.
Varenda en.
Numret är avstängt eller inte längre är i bruk.
Här, Bailey.
-Kan du lyssna på mig i ett ögonblick? -Nej.
Du ställer alltid in våra planer för Toby! Det är inte rättvist.
EN SÅNG AV DIG MED KÄRLEK, JOE
Hur kan han känna mig så här?
Hur kan nån annan än du känna mig så här?
Snälla Joe. Du måste förstå.
Som jag lovade, diskret.
Åh, jisses.
Jag fattar inte att jag lät dig övertala mig till det här. Är vi inte feminister?
Absolut.
Den franska typen som hyllar kroppen.
Det är langage.
Som ett sätt att omstörta
den dominanta patriarkala paradigmen och de vita manliga litterära normerna.
Så… gå ut och omstörta, syster.
Innan du tappar modet.
När har jag nånsin haft mod?
Vad?
Minns du när vi tittade på Kentucky Derby ihop?
Ja. Hur så?
La du märke till hur löphästarna
hade små sällskapsponnyer som aldrig lämnade deras sida?
Jag antar det.
Det var jag med Bails. Jag är en sällskapsponny.
Till och med med dig, Sarah. Jag är andrestolen.
Det är den jag alltid har varit.
Och nu?
Lennie?
Lennie.
-Het så det ryker, John Lennon. -Håll käften, Marcus.
Vad pågår mellan er två? Det är slut mellan oss, okej?
Joe, jag är ledsen.
Det struntar jag i.
Dina fötter.
Jag har aldrig sett dem förut.
Dina tår är så fina.
Lämna mig ifred.
Känslosam kille.
Han attackerade mig med sin gitarr i går. Jag tror vi gör framsteg.
Vad gör du här? Har du inte gjort tillräckligt?
Len, låt mig köra dig hem.
Nej. Jag är färdig med dig.
Du kommer bara att säga nåt så hjärtslitande att jag vill dö.
-Glöm det. -Inget kommer hända, jag lovar.
Det är bara skjuts.
Okej, bara om vi kan köra i fullständig tystnad.
Visst.
Nej, fullständig tystnad. Jag menar det.
Fin klänning, förresten. Diskret.
Okej, jag… Jag ger upp.
Säg vad du håller på med.
Summan av de tre ord jag fick in i går och de tio i dag
uppgår till att jag sa till honom att ge dig en andra chans.
Att det inte är nåt mellan oss.
Att vi bara var upprivna.
Seriöst?
Det var väldigt snällt av dig.
Jag såg er den där kvällen…
…vid rosorna.
Jag såg det. Hur ni känner.
Jag älskar henne verkligen.
Mer än allt annat.
Du kommer att få honom att se ljuset.
Okej.
Len? Jag har lagat lite te åt oss.
Jag är… Jag vill inte ha nåt te, mormor.
Jag behöver bara vara ifred. Det är okej.
-Hej. -Hej.
Fionas? Jag trodde inte att man fick plocka dem.
De är till Joe. Är han hemma?
Wow, vilken doft.
Herregud, och färgerna. Och storleken. Hörru!
Marcus, är Joe hemma?
Nej, tyvärr. Men jag tar in de här.
Jag har den perfekta platsen.
Vänta. Marcus… Jag ville…
Lennie?
Joe.
Tror du att det är så enkelt?
Jag vill inte ha tajta klänningar eller dumma magiska blommor.
Jag kan inte vara med dig,
för varje gång jag blundar, ser jag dig med honom.
Jag kan förklara allt…
Det finns inget att förklara. Jag såg er två, och du ljög för mig.
Nej, det är… Toby och jag… Vi pratade om…
Toby och jag vad? Nej, jag vill inte höra det.
Jag berättade vad som hände mig i Frankrike,
och ändå gjorde du så här.
Jag kan inte vara med nån som kan göra så mot mig.
Jag kan inte vara med nån…
…som kan göra så mot sin syster.
Du anar inte hur nära jag var att hacka din älskade bok i bitar.
Men jag har lite självkontroll och respekt för andra människors saker.
Du kommer som liemannen och decimerar mina rosor. Hur kunde du?
De växer tillbaka.
Du har blivit väldigt självisk, Lennie Walker.
Har det nånsin fallit dig in
att jag har bett dig ta promenader eller dricka te eller gå till stranden
för att jag behöver dig?
Förlåt.
Ja, du beter dig som om du är den enda här i huset som har mist nån.
Hon var som min dotter. Vet du hur det är?
Nej, det vet du inte.
För du har aldrig frågat.
Du har rätt.
Jag håller på att bli…
…en fullständigt självisk drummel som…
…som sårar alla.
Kan vi åka till stranden tillsammans?
Kanske tillbringa hela dagen tillsammans?
Snälla?
Och bara så att du vet, jag vet inte heller vem jag är utan henne.
Inte?
Du hade rätt den där kvällen.
Jag hade lovat er mamma
att skydda er flickor,
och jag gjorde inte det. Jag kunde inte.
Jag kunde inte ta hand om henne heller.
Mormor, nej, nej.
Jag har klandrat dig. Och det är så orättvist av mig.
Som om allt vore ditt fel.
-Som om du har kontroll över allt. -Jag önskar att jag hade det.
Ja, jag också.
Gör det.
Gör vad?
Gör det bara.
SVINDLANDE HÖJDER
Hacka den i bitar.
De slösade bort sina liv!
De slösade bort sin fantastiska kärlek!
Jag hatar Cathy och Heathcliff!
De var så trogna sitt elände. Dårar!
Jag tänker inte vara rädd att leva mitt liv som ni två viktorianska idioter!
Här, ge mig.
Vi ska leva våra liv!
Ni viktorianska idioter.
Och när vi ändå är i gång… Herregud.
Jag hatar den här patetiska växten!
-Jag hatar den! -O, ja! Ja!
Det blir skönt att bli av med den!
Och vet du vad? Jag hatar den där tavlan.
Ajöss! Inte min finaste prestation.
Jisses.
Åh, vad jag har saknat dig.
Sorg är… för evigt. Eller hur?
Den försvinner inte.
Hon kommer att dö om och om igen
varje dag i resten av mitt liv, eller hur?
Åh, älskling.
Jag tror det.
En liten varning.
Första dagen efter lovet tänker jag utmana dig som förste klarinettist.
-Du gör bara det för… -Jag vill ha solopartierna, Rachel.
-Vi kan väl dela dem? -Nej.
Vi vet båda att de flesta konservatorier bara antar stämledare.
Må bästa klarinettist vinna.
Ska du ansöka till Juilliard?
Det är planen.
Det var på tiden.
Om jag kunde spela som du…
Sa du just nåt snällt?
Ja.
Det händer.
-Hej. -Hej.
Tack för att du vaknade så tidigt och släppte in mig.
Vad gör du här? Hur kom du ens in?
-Jag vill att du följer med mig. -Nej.
Nej, jag följer inte med dig nånstans. Är du galen?
Lyssna, jag gjorde ett stort misstag med Toby den där dagen.
Och när jag är med dig, känner jag att jag omvandlas till klarhet.
Fullständig jäkla klarhet.
Du vet inte det här, men jag har läst Svindlande höjder…
…23 gånger.
Och jag vet att jag älskar dig mer än Cathy älskar Heathcliff.
Nu när jag vet hur det känns hade jag aldrig gift mig med Edgar Linton.
Jag vill leva som Bailey gjorde,
med djärvhet och gnista och så mycket glädje.
Och jag vill att du lever så med mig.
Snälla, ge mig en chans till.
Snälla, snälla, snälla.
Jag kan inte, jag kan inte.
Jo, det kan du.
Och det måste du, för vi är ämnade för varandra.
Och vi förväntas vara nånstans kl 07:00.
Och det tar en timme att köra dit.
Så snälla… följ bara med mig.
Lennie, gå.
Lämna mig bara ifred.
Vi kanske bara ska skippa ballongturen.
Jag ville göra det här med honom.
Att sväva är en grej mellan oss.
Var… en grej.
Jag hatar dåtid.
Jag är en sån idiot.
Marcus. Marcus!
Marcus! Är pappas bil fortfarande på verkstan?
Vet du vart hon skulle? Jag behöver en bil!
Går den inte snabbare?
Nej. Det heter Ennui av en anledning.
-Heter din bil Ennui? -Oui, monsieur.
Jag har två katter på skolan som heter Inget och Fruktan.
Heter dina katter Inget och Fruktan?
-De heter Inget och Fruktan! -Det lilla loket som inte kunde.
Blinkade du just åt mig?
-En kärlekshistoria åt gången. -Det gjorde du.
Blicken på vägen. Gasen i botten.
Snälla!
Jag vet att jag tabbade mig.
-Men jag gillar honom verkligen. -Ja.
Du ska upp.
Jag och du, okej?
Du tog en stor risk. Det är vad kärlek är. Hoppa i, bara.
Jag är ledsen för det jag sa till dig häromkvällen.
Ja, jag är jäkligt arg för det.
Nej, du fick mig att fundera. Jag har inte varit hög på…
Hoppa in i korgen.
Du ska göra din syster stolt i dag.
Det där var orättvist.
Ja, men det funkade.
Bered dig på ditt livs åktur.
-Är det Sarah? -John Lennon!
-Vänta. Big, det är det. -Hej!
Och det är han! Det är… Det är han. Det är Joe. Han är här.
-Han kom. -Lennie! Han klarade provet!
-Herregud, livet händer. -John Lennon!
-Det här är… -Hej!
Herregud, nu händer det.
Big. Kom igen. Stanna den. Sätt ner den.
-Jag kan inte. Linorna har trasslat sig. -Då hoppar jag ur.
Nej. Nej, nej, nej.
Big!
Ja. Kom igen, Joe. Kom igen, kom igen, kom igen.
Joe.
Big, håller du i mig?
-Håller du i mig? -Rena Trollkarlen från Oz.
Gud, du är galen!
-Redo? -Jag har dig.
Dra, dra, dra!
Du är galen.
Förlåt.
Jag är en skit.
Jag förstår det som hände. Det gör jag.
Det gör jag…
…på grund…
…av…
…de här, Lennie.
JAG ÖNSKAR ATT MIN SKUGGA
-Hur… Hur har du fått tag i dem? -Det finns fler.
Du tänker nog att jag är en läskig stalker, eller hur?
Ja, det är exakt vad jag tänker.
Det är jag inte.
Det fortsatte bara att hända.
Jag hittade dem hela tiden. Till och med innan vi träffades…
DET VAR EN GÅNG TVÅ SYSTRAR
…och sen började jag leta efter dem överallt.
Och det var som om de letade efter mig. Jag kan inte förklara det, jag…
Vad? Den där sorgliga melodin. Det är…
-Det var så du kände mig på det viset? -Ja, jag borde ha berättat.
Jag gjorde nästan det när du frågade om jag trodde på tecken,
för jag såg en massa tecken.
Bailey gjorde det här.
Vad?
DAGEN DÅ BAILEY DOG
Och jag vill inte missa mitt liv heller bara för att jag är rädd.
Jag fattar.
Jag kan inte tro att du…
Det var en gång en flicka som fann sig själv död.
Hon tillbringade sina dagar med att kika ner från himlen.
Den döda flickan trodde att systern kanske skrev brev till henne, dikter,
men det var en sån lång resa att göra för några få ord här och där.
Så istället såg den döda flickan till att breven hamnade i rätt händer.
Hon försäkrade sig om det.
Det var en gång en flicka som fann sig själv så väldigt levande.
Hon tillbringar sina dagar i ett hus vid en flod.
Det finns knäppisar…
JAG GER UPP. KNIPSA PÅ!
…och rosor som absolut får dig att bli förälskad.
KÄRLEKEN VINNER
Det finns musik.
Det finns hela den sorgliga, fina världen och ingen dum jävla krukväxt.
Det finns dagar som gör henne till ljus.
Det finns så många dagar.
BASERAT PÅ ROMANEN AV JANDY NELSON
TILL MINNE AV SCOTT FARROW ALISON GREENSPAN
Undertexter: Kristina Donnellan