Rolig.
Vågn op.
Nina!
Vi tager tøj på.
Har du fået pletter på den?
Skal vi lime?
Lime?
Jeg hedder Nadezhda Kutepova
og jeg er indfødt i Ozersk.
Jeg blev født her.
Min mor plejede at advare mig: "Skat, sig aldrig, hvor du er fra...
ellers vil en Sort Maria tage os væk, og du vil aldrig se dine forældre igen."
Vi fik at vide, at vi levede et hemmeligt sted.
Der var spioner overalt, sneg sig omkring, indsamlede oplysninger.
Min mor fortalte mig:
"Lad statshemmeligheder forblive hemmelige."
UNDER ANDEN VERDENSKRIG STARTEDE BÅDE SOVJETUNIONEN OG USA
TOPHEMMELIGE ATOMVÅBENPROGRAMMER.
HVIS DU IKKE VILLE SIGE DET TIL STALIN, SIG DET IKKE TIL NOGEN
AT TALE GIVER PROBLEMER TAL IKKE
I 1944 BYGGEDE USA DEN HEMMELIGE BY RICHLAND, WASHINGTON
UDENOM HANFORD ATOMKRAFTVÆRK,
SOM PRODUCEREDE PLUTONIUM TIL ATOMBOMBEN.
LØS SNAK - en kædereaktion for SPIONAGE
ET ÅR SENERE, MED PLANER STJÅLET
FRA RICHLAND OG HANFORD,
BEGYNDTE SOVJETUNIONEN AT BYGGE DERES EGEN HEMMELIGE ATOMARE BY...
SYDLIGE URAL, RUSLAND
1.800 KM FRA MOSKVA
Mens jeg voksede op som barn i byen Chelyabinsk,
var jeg klar over eksistensen
af en anden verden...
...et mærkeligt sted, et lukket sted,
et tophemmeligt sted.
Byen hed Ozersk dengang,
men jeg havde aldrig
hørt det navn som barn,
fordi alle kaldte den Chelyabinsk-40...
eller By 40.
By nummer 40 var navnet, alle brugte.
Det var ikke før 1994...
at jeg forstod, at dette faktisk var det sted,
hvor de byggede plutoniumbomben.
RUSSISKE ARKIVER, C. 1994
En by i det sydlige Ural, Rusland.
Den har en befolkning på næsten 100.000.
Byen har gader, veje, parker og pladser...
stadioner, fitnesscentre,
teatre og museer.
Den minder en om en fredelig
ferieby, gør den ikke?
Mine forældre havde gode venner,
som boede i Ozersk, eller i By nummer 40.
De kom for at besøge os,
og de fortalte os, at de levede i en meget smuk by.
Men vi besøgte dem aldrig,
og mine forældre forklarede mig, at det ikke var muligt,
fordi det var et meget specielt sted,
man ikke kunne komme til
med tog eller med bus fra Chelyabinsk.
De sagde, det ligesom var
en én-vejs ting,
så disse folk kunne besøge os,
men vi kunne aldrig se det sted, hvor de boede.
RUSSISKE ARKIVER, 1993
Hvad er de lukkede byer?
Hver enkel er en stat i staten.
Selv inde i sådanne indhegnede byer...
VLADIMIR KUZNETSOV, MEDLEM AF DET RUSSISKE ATOMAGENTUR
...er der separate faciliteter,
som også er indhegnede.
Folk i de her byer
kan komme ud fra byen,
men det kræver et specielt pas.
BY 40 SIKKERHEDSPORT SKJULT KAMERA, I DAG
Denne By 40 er,
hvor næsten alle reserver af Ruslands nukleare materialer
er lagret.
Systemet lukker forsøg
på uautoriseret adgang ned
i et tidligt stadium.
Uautoriseret adgang på det sted
kan man ikke engang forestille sig.
Jeg læste om et afslørende tegn på, hvordan du ved, om nogen er terrorist.
De er som regel klædt varmere på end nødvendigt.
For at kunne komme derind,
skulle man bruge...
en total hæroperation,
med stor angrebsstyrke, kampvogne og det hele.
MANDSKABET OG FLERE KAMERAER
BLEV SMUGLET IND I BY 40 VED HJÆLP AF BEBOERE.
FOR AT BESKYTTE DISSE LOKALES SIKKERHED,
SOM HJALP MED AT FILME DET FØLGENDE MATERIALE,
KAN FILMSKABERNE IKKE AFSLØRE, HVORDAN DET BLEV FILMET.
OZERSK (BY 40)
Det er en hyggelig by.
Det er en hyggelig og smuk by.
Men lukket.
OZERSK BEBOER
For eksempel var det problematisk for dig at komme herind.
OBS! ADGANG FOR EN UDENLANDSK BORGER ER STRENGT FORBUDT
UDEN SÆRLIG TILLADELSE
Vores by er en by af intellektuelle.
Man kan ikke købe dem til noget.
De får...
en god uddannelse.
Skolerne er godt finansierede.
De får også et godt sundhedssystem,
selv om det nu bliver værre.
Vores borgere er vant til det allerbedste.
En lukket by indebærer ikke kun livets bekvemmeligheder...
men den indebærer også sikkerhed.
Her, i denne by,
kan vi lade vores børn gå ud kl. 23 uden bekymringer...
noget, som folk i andre byer ikke kan gøre.
Deres børn må ledsages.
De mennesker der er født her, bliver her.
Vil du have det?
Lidt mere.
Del med din bror.
Vær forsigtig.
NADEZHDA KUTEPOVA, MENNESKERETTIGHEDSADVOKAT
Du bliver beskidt.
Jeg vil have creme fraiche.
Hvilken creme fraiche? Kun yoghurt.
Vi har ikke mere creme fraiche. Vi får det i aften.
Jeg vil have creme fraiche.
Det er med hindbær, se.
Se hvor lækkert det er med hindbær?
Vi har her en kvinde, Nadezhda Kutepova.
Hun er en menneskerettighedsaktivist...
der kæmper for byens åbning.
Hun spurgte mig engang: "Er du ikke bekymret over den pigtråd?"
"Den krænker dine rettigheder."
Jeg sagde til hende...
"Mine rettigheder er ikke krænket.
Forstå, hvad jeg siger,"
som præsident Reagan ville sige,
når de spurgte for mange spørgsmål.
"Mine rettigheder krænkes ikke."
Jeg kan lide folk, der er stædige og standhaftige i deres holdninger.
Men jeg kan ikke lide skøre folk.
Jeg arbejder i to områder: menneskerettigheder i lukkede byer...
og rettigheder for mennesker, der er påvirket af stråling.
Nadezhda,
når Romashov dukker op, lad os trøste ham.
Vi tager en terapeutisk snak med Romashov. Fik han rettens afgørelse?
Nej. I dag kommer han og fortæller os alt.
Jeg bad ham venligst om at komme.
De har gjort noget. Stakkels ham.
Han bad mig om at ringe. Jeg ringede til dommeren.
Det virkede, som om hun skrev beslutningen i det øjeblik.
Og hun spurgte mig:
"Nadezhda, vær sød og forklar mig..."
- Hvem var det? - Lad os ikke nævne navne. En dommer.
Jeg tænkte,
tja, læs navnet på loven!
Jeg styrer en organisation,
"Verden af Håb" i Ozersk.
Officielt anerkender myndighederne os ikke,
fordi vi er "byens fjender."
Men når en af byens ansatte,
eller deres venner eller familie får alvorlige juridiske problemer,
så kommer de til os, fordi ingen andre vil hjælpe.
For mange mennesker er der ingen andre til at betro sig til.
Jeg arbejder i receptionen, modtager folk.
Det er sjovt at arbejde med hende.
Hun har den samme karakter som mig selv.
Hun har ingen mand eller forældre.
Hun styrer alt... sit arbejde, sit hjem, sine børn.
Jeg kan simpelthen ikke forlade denne person.
Mit helbred er ikke godt, jeg har begravet min søn, han gav mig problemer i to år.
Og, hvordan skal jeg sige det...
Jeg har haft en Mayak-relateret sygdom siden fødslen.
Jeg har ingen sundhed tilbage.
Hun har hjulpet mig,
og nu kan jeg ikke afvise hende, jeg hjælper hende.
Ozersk har været en lukket by siden dag ét.
Oprindeligt var Sovjetunionen
på udkig efter et sted, hvor de kunne producere plutonium til våben.
Et sådant sted blev fundet, et sted i skoven.
Jeg kan huske, vi var i skole. Det var i 1990 eller 1989.
Vi var ved at gøre os klar til en tur.
En mand kom hen til os,
klædt i en højtidelig habit,
og advarede os:
"I er ikke fra Ozersk."
I er fra Chelyabinsk.
I bor på Leningade.
Fordi der er fjender overalt og de sover ikke.
"Sladrehanke hjælper fjenden."
Den forbudte egenskab ved vores by
har gjort, at folk passer på med fremmede.
Jeg kan huske en episode,
da min far tog på kur.
En medpassager spurgte ham...
i lang tid...
om hans by, livet, osv...
Far forsøgte at slippe af med ham ved at sige, han var født i Chelyabinsk.
At han boede på Leningade, og så videre.
Ved det næste stop, før han gik, sagde passageren til ham:
"Godt for dig. Du har ikke oplyst noget om vores by."
"For vores by accepterer ikke forrædere."
DEN 6. AUGUST 1945 BOMBEDE USA HIROSHIMA
MED DET FØRSTE NUKLEARE VÅBEN BRUGT I MILITÆRHISTORIEN.
STALIN BESLUTTEDE AT UDVIKLE HANS EGET NUKLEARE VÅBEN SOM RESPONS.
SOVJETISK ARKIVMATERIALE, C. 1946.
I ABSOLUT HEMMELIGHED PÅBEGYNDTE SOVJETUNIONEN OPFØRSLEN
AF DERES FØRSTE ATOMKRAFTVÆRK...
Selv om Mayak
bare er en fabrik i Ozersk,
har Mayak historisk set altid været vigtigere end byen.
Det var den 5. juli 1947.
Jeg blev mødt på Kyshtyms station.
Det var kl. 23.
De kørte mig...
OZERSK BEBOER
i en ukendt retning.
De fortalte mig ikke, hvor jeg blev taget hen.
Jeg troede, det ville være en fabrik...
RUSSISKE ARKIVER, 2004
...i Kyshtym. Jeg indså...
der ingen virksomheder var der,
der ville passe til min specialisering.
Jeg begyndte at blive urolig.
Især da vi kørte gennem byens centrum.
Derefter kørte vi op ad bakken til kirken...
og så startede skoven.
Der var intet at se. Nu begyndte jeg for alvor at blive urolig.
Jeg havde en synkende fornemmelse.
Var jeg blevet arresteret for noget?
Min mor kom her i en alder af otte,
med min bedstemor, der var kemiingeniør.
Du blev opkaldt efter din bedstemor?
Ja, min mor opkaldte mig til ære for min bedstemor.
Hvis mor var hun?
Mor fortalte mig, det var en meget lang togrejse.
Folk fortæller alle former for skrøner.
At det var en underjordisk by, og de skulle leve under jorden.
Ingen vidste noget som helst.
For at bygge fabrikken
brugte de tvangsarbejdere fra fangelejre
som byggearbejdere.
De hentede også elitefysikere fra hele landet.
Kernefysik var kun lige ved at blive født.
Det var for de bedste og mest intelligente.
IGOR KURCHATOV "FAR" TIL DEN SOVJETISKE ATOMBOMBE
Mor fortalte mig, at mormor arbejdede
med Kurchatov, for at producere plutonium.
På det tidspunkt
skovlede de det op med skeer.
Som hun huskede det.
Folk arbejdede med plutonium med bare hænder.
Mange døde, så de måtte hente flere og flere folk.
Familier blev skabt...
børn blev født.
Sådan blev byen en rigtig by.
FOR AT HOLDE DERES PLACERING SKJULT FOR FJENDEN,
BLEV MAYAK OG BY 40 IKKE SAT PÅ NOGET KORT.
Alt var stærkt kontrolleret af Stalins hemmelige politi.
LAVRENTIY BERIA, STALINS CHEF FOR DET HEMMELIGE POLITI,
INSPICERER KONSTRUKTIONEN AF BY 40, 1947
Hvis nogen nægtede at arbejde, blev de kørt til en fangelejr og henrettet,
fordi de fik statshemmeligheder at vide.
De havde ikke noget valg.
Vi var vant til, at vi, ligesom skakbrikker,
blev flyttet fra et sted til et andet.
Vi accepterede det som en naturlig proces...
af socialistisk opbygning.
Men selvfølgelig
var situationen her
som et fængsel, vil jeg sige.
Hvornår tillod de folk
at gå ud af byen?
Jeg kan ikke huske det præcist,
men jeg tror efter otte år.
Min mor fortalte mig,
at mennesker, der blev flyttet til Ozersk,
blev anset som værende forsvundet af slægtninge.
Arbejdsbog
Der var selvfølgelig frygtelig hemmelighedsfuldt.
De måtte ikke forlade byen,
de måtte ikke skrive breve.
Det var, som om de forsvandt i glemmebogen.
Folk tortureret af krigen, hungersnød, fængselslejre
blev bragt til et sted,
som føltes ligesom paradis.
Pludselig er der mad,
socialliv og underholdning.
Deres tavshed var betaling til staten
for et bedre liv.
De skabte deres egen ideologi:
"Vi er frelserne af verden, skaberne af atomskjoldet."
Denne ideologi er, hvad der holder dem i gang den dag i dag.
Vi levede som velnærede dyr i en zoologisk have.
Vi blev forsynet med alt.
Ingen forklarede mig,
hvorfor det var sådan,
og ingen forklarede mig,
hvorfor vi var så heldige, at leve så lykkeligt.
ATOMFYSIKER TIDLIGERE MAYAK-ARBEJDER
Vi havde masser af pølse, fødevarer,
sportsklubber for børn, det hele.
Beautiful!
Min far tjente
nok penge til at give familien alt.
Han havde råd til at give mig
en rubel til mad hver dag.
Vi havde stakkevis af chokolade lagret derhjemme.
Selvfølgelig.
Det var derfor, de kaldte os:
"Chokoladebørn".
Jeg fortalte ikke min familie...
hvor jeg arbejdede, eller hvad jeg lavede.
Jeg sagde altid til min datter,
at jeg arbejdede på en chokoladefabrik.
Så jeg skulle altid købe god chokolade...
med hjem til hende.
Lad mig fortælle jer om
den vrede, de udenforstående har, når de kalder os "Chokoladefolk."
Hvor privilegerede vi er og så videre.
Jeg kan sige, at i vores rækker,
fik de gode penge og gør det stadig.
Vi er vant til det, og det er sådan, vi vil leve.
De fleste mennesker vil det på denne måde,
og det vil jeg også.
"BYERNE..."
BYERNE, DER STADIG IKKE ER PÅ KORTET!
SOVJETISKE ARKIVER, 1961
Ozersk er en stor by.
Mine forældres venner, der boede i byen Ozersk,
fortalte os, at deres liv var anderledes.
Og jeg kan huske en episode,
da jeg var syv, og jeg var i første klasse i skolen.
De kom for at besøge os, vores venner fra Ozersk,
og de havde en gave med til mig.
Det var bananer.
For en person, der voksede op i sovjettiden
i Chelyabinsk,
var bananer som...
en del af et eventyr.
De var noget helt uforståeligt.
Da jeg rejste udenfor vores by,
var jeg chokeret over, at deres butikker var tomme.
De havde intet brød,
ingen pølse, ingen mælk.
Der var tomme hylder.
De mennesker, der levede i byen Ozersk,
de havde ting som kaviar
og kondenseret mælk,
som var noget virkelig sjældent
og noget, som ethvert barn i Sovjetunionen drømte om.
Man må forstå, hvordan Sovjetunionen var dengang.
Det var prestigefyldt for de mennesker at være her.
De følte sig ikke begrænset.
De havde det bedste, de havde brug for.
Det var prestigefyldt. De havde det bedste.
Desuden er forskere besat af, hvad de laver...
med at dele atomer. Hvis de er glade for,
hvordan atomerne deles, vil de ikke bemærke noget andet omkring dem.
Jeg kan fortælle jer en interessant historie.
Ikke en historie, fakta.
Der var engang et spild af pulver...
et radioaktivt pulver.
Og min far, som fulgte partiets regler,
bøjede sig ned, og uden værktøj indsamlede han pulveret med sine hænder.
Min far døde...
af lungekræft, da han var 55.
Jeg tror, en af de faktorer, der har bidraget dertil var,
at han indåndede dette pulver.
BIRKELUND KIRKEGÅRD OZERSK
Min familie flyttede
til By 40, nu Ozersk.
Der var mange dødsfald.
Vi kendte ikke
årsagen dengang og havde ikke opdaget forbindelsen.
Men for det meste døde folk af kræftsygdomme.
Selvfølgelig havde vi ingen mistanke om,
at byen dengang...
allerede var...
uegnet for mennesker.
Flere af mine unge fætre og kusiner
døde...
i alderen mellem 18 og 38.
Sådan var historierne.
På en måde var det en form for heltemod.
Det er et af disse tragiske tilfælde,
hvor folk "brændte" med entusiasme.
Men arbejdet skulle gøres.
RUSSISKE ARKIVER, 1994
Opslugt af den kolde krig...
var de, der arbejdede på deres hovedopgave,
med at skabe et atomskjold...
De arbejdede ærligt,
i god tro, uselvisk,
og var altid stolte af at tilhøre denne industri...
og stolte af at arbejde i den første atomenergivirksomhed.
Det var tidens krav.
Det var den kolde krigs tid.
Det var ikke os, der startede den.
FØRSTE SOVJETISKE ATOMBOMBETEST KODENAVN FØRSTE LYN
AMERIKANSK TERMONUKLEAR BOMBETEST KODENAVN CASTLE BRAVO
SOVJETISK TERMONUKLEAR BOMBETEST KODENAVN ZARENS BOMBE
Jeg voksede op i Ozersk.
Jeg blev færdig med skolen i Ozersk.
NATALIA MANZUROVA ATOMFORSKER
Da jeg var lille,
havde vi bombebeskyttelsesrum i tilfælde af en nødsituation.
Et bombebeskyttelsesrum til et par beboelsesejendomme.
SOVJETISK CIVILFORSVARSVEJLEDNING
I skolen, fra første klasse,
lærte de os, hvordan man bruger beskyttelsesrummene.
Efterhånden som de udviklede atomvåben...
blev faren for en mindre atomkrig
eller en utilsigtet eksplosion alvorlig,
og efterhånden som atomkraftværker udvikledes,
var en ulykke på et kraftværk også mulig.
Jeg fik et job på en eksperimentel videnskabelig forskningsstation her.
Det var et hemmeligt institut,
der undersøgte virkningen af stråling
på sundhed og miljøet.
Det år var jeg leder af "Tjernobyl Union" i Ozersk.
Til højre...
er den centrale blok nummer fire.
Højere!
Wow, stop der.
Stop, hvor røgen er!
En ulykke er sket på Tjernobyl-atomkraftværket.
Skridt tages for at håndtere situationen,
og nødhjælp gives til de berørte.
Min forskning blev pludselig...
relevant i kølvandet af Tjernobyl-katastrofen,
da en stor befolkning
boede og dyrkede landbrug
i et forurenet område.
Denne ekspertise ville være nødvendig
i tilfælde af en lokal atomkrig.
Folk skal have mad, selvom de lever i en radioaktiv zone.
Så metoder for overlevelse må udarbejdes.
Efter det begyndte jeg at arbejde
i organisationen "Verden af håb"
sammen med Nadezhda Kutepova i Ozersk.
Vi har en time i dag.
Kan du tage ham? Det er onsdag.
Okay, farvel.
Far er syg.
Spis din morgenmad, få tøj på.
Far siger, han er syg.
Begge af Nadezhdas søns bedstefædre
og hans far,
har brugt mere end et årti på
at arbejde i Mayak.
Som et resultat deraf blev barnet født med et svagt immunforsvar.
Dette er klart et resultat af langsigtet strålepåvirkning.
Hans krop virkede sådan, at al mad forårsagede allergi i barnet.
Min tredje søn havde
en meget alvorlig hudsygdom fra fødsel.
I de første to år af hans liv,
var han dækket af skorper
og dermatologerne
kunne ikke finde årsagen.
Nu har han det bedre,
og igen ved jeg ikke hvorfor.
Hvad hvis min søn gifter sig med en lokal pige
med tre generationer af de samme genetiske problemer?
Hvilke børnebørn vil jeg få?
Jeg vil gøre alt for,
at mine børn ikke bliver gift i Ozersk,
og ikke får børn her.
RUSSISKE ARKIVER, 1994
Mens jeg arbejdede på forskningsstationen,
skrev en klassekammerat sin afhandling...
om påvirkningen af stråling
på fremtidige generationer.
Jeg læste hendes kladder,
og der var meget data
om forskellige typer af sygdomme.
Men da hendes afhandling var klar og udgivet som bog,
blev alle sygdommene udeladt, og kun allergierne blev efterladt i den.
Der var absolut modstand mod publikationer...
RADIOISOTOP FABRIK
...med langsigtede sundhedsmæssige effekter af stråling...
og hvordan stråling påvirker børn.
Det var ikke tilladt.
Min mor gav mig detaljerede instrukser,
da mit barn blev født...
om gaderne
jeg ikke burde gå på, når jeg gik tur med barnet.
For eksempel stoppesteder, hvor arbejdere fra Mayak...
ville stige ud efter arbejde...
skulle undgås for enhver pris, for at det radioaktive støv ikke kom med hjem.
Førhen havde byen
strenge radiologiske og sanitære kontroller.
Og hver gade blev grundigt vasket på en bestemt dag i ugen.
Tørre blade blev samlet sammen,
græsset blev slået,
hvilket hjalp mod mindre luftemissioner.
Byen var under konstant sanitær kontrol.
MAYAK SUNDHEDSCENTER
Vi havde strenge standarder.
Efter at have fået en dosis radioaktivitet,
måtte man forlade stedet,
tage en pause,
gå til rygerummet.
Man blev ikke sendt hjem,
fordi busserne kun kørte på bestemte tidspunkter.
Så man gjorde noget andet...
efter at have arbejdet i det såkaldte
"beskidte" område.
Den eneste "sikkerhedsventil" de havde,
var at gå på bar og sidde med et krus øl.
Øl blev anset for at have en terapeutisk rensende virkning.
Nu er alle ligeglade.
Strålings-selvkontrolfærdigheder er tabt.
De nye myndigheder gør ingenting.
I de sidste fem år har jeg ikke set dem vaske gaderne
eller fjerne græs en eneste gang.
IRTYASH SØ OZERSK
Du kører i en bil, og du passerer
en meget spektakulær kæde af smukke søer.
Altså, en sø er smuk, den næste er endnu smukkere,
men så fortæller de lokale, at søen kaldes...
"Dødens Sø"
eller "Plutoniumsøen",
fordi den er så stærkt forurenet med plutonium.
Adgang forbudt i bil og til fods
"PLUTONIUMSØEN" LØBER IND I TECHA FLODEN, SOM ER REGIONENS
HOVEDVANDKILDE OG ET AF DE MEST FORURENEDE STEDER PÅ JORDEN.
I de tidlige år af driften,
da teknologien var ny
og eksperimenterende,
var man ligeglad med, hvad der kunne ske med miljøet.
Arbejderne var ikke bekymrede,
fordi de blev beordret til at bygge atombomben.
De gjorde, hvad de blev beordret til at gøre.
IRTYASH SØ RUSSISKE ARKIVER, 1993
Ingen troede, at affaldet
ville være radioaktivt i millioner af år.
Så de dumpede...
biprodukterne fra de kemiske reaktioner i floden.
OZERSK RETSBYGNING
I de tidlige 90'ere, da information om forurening og ulykker dukkede op,
tænkte jeg, som en typisk beboer i en lukket by,
at alle vil lukke vores gode fabrik,
og at vi er de gode mennesker, der lavede atombomben.
Senere, da jeg mødte økologer fra den grønne bevægelse,
og jeg så dokumenterne med mine egne øjne,
og jeg så embedsmænd, der sagde helt andre ting
offentligt, end hvad de fortalte os...
indså jeg, at det hele var en løgn.
Den første store dokumenterede katastrofe
bliver officielt kaldt en ulykke.
Men faktisk var det en planlagt dumpning af radioaktivt affald
i Techa-floden.
Det andet større uheld skete i 1957...
da en underjordisk beholder
af flydende radioaktivt affald eksploderede.
Dette er stedet ved Mayak
på den rolige aften den 29. september 1957,
hvor en tank med flydende atomaffald eksploderede.
Den dødelige radioaktive sky
begyndte at bevæge sig i nord-østlig retning.
Som et resultat heraf, blev et enormt område, 105 km langt og 9 km bredt,
forurenet med radionuklider.
Både mennesker og dyr blev ofre.
FAREZONE
23 landsbyer skulle destrueres. Mere end 10.000 mennesker
blev evakueret til sikre områder.
Hvor længe kan vi blive på dette sted?
Hvis vi beregner...
ved brug af officielle daglige normer...
20 sekunder.
Der er en radioaktiv flod.
Landsbyens kvæg
kommer hen til floden
og drikker vandet.
Hvis kvæget kun drak,
ville det få meget færre radionuklider.
NATALIA MANZUROVA ATOMFORSKER
Men kvæget træder i floden og blander sedimentet...
med det øverste lag af klart vand.
Kvæget drikker det vand, og det kommer i dets mælk.
Folk bruger denne mælk til at lave
mejeriprodukter...
og drikker det også råt.
Selvfølgelig vidste vi ikke noget om det.
Vi badede og fiskede i den flod.
Jeg lærte senere, at på et tidspunkt
opdagede den Internationale Atomenergiorganisation
strontium i det Arktiske Hav.
Og så fandt en undersøgelse ud af...
hvor det strontium kom fra.
De sporede det
helt tilbage til floden Techa.
EN HALV MILLION MENNESKER, DER LEVER I OZERSK-REGIONEN
HAR VÆRET UDSAT FOR FEM GANGE HØJERE
STRÅLING END DE BERØRT AF TJERNOBYL.
Officielt fik min far 600 røntgenstrålinger
fra sit arbejde.
FARLIGT OMRÅDE
Det er en meget høj dosis.
Min mor fik officielt 400 røntgen.
Min mor døde som 62-årig.
Hun fik mavekræft. Hun blev opereret, men hun døde.
Det tredje store uheld fandt sted i 1967,da Karachay-søen...
hvor de dumpede og stadig dumper radioaktivt affald,
tørrede ud...
KARACHAY-SØEN
...og skabte en støvstorm, der forurenede et stort område,
navnlig flere landsbyer ved floden Techa.
Eftervirkningerne af Mayaks aktiviteter
er virkelig katastrofale.
Man kan sige, at Mayak blev bygget på døde
og ødelagte menneskekroppe.
Du kommer tilbage, ikke?
Selvfølgelig. Jeg følger ham bare ud.
Nadezhda Kutepova er ikke bange for at gå imod
holdningen af flertallet af mennesker omkring hende.
Hun var den første til at bemærke
overtrædelser af loven og krænkelser af menneskerettighederne
i behandlingen af menneskerne.
Når jeg går ned ad gangen forbi hendes kontor,
ser jeg folk, der venter på at se hende.
Når jeg går,
ser jeg folk.
Folk har virkelig tillid til hende.
Ozersk er ikke en del af
listen over byer, der blev forurenet i 1957-katastrofen.
Officielt blev Ozersk ikke ramt. Selvfølgelig er det ikke sandt,
og alle er klar over det.
Antallet af mennesker, staten er villig til at kompensere,
- er mere og mere indsnævret. - Og vi er ved at dø.
Det er deres politik.
For nylig fik vi besøg af et Duma-medlem.
Og han sagde: "I er så mange!"
Jeg troede, problemet allerede var blevet løst."
Hvad betyder det: "Problemet er blevet løst?
At alle er døde?"
Hvorom end alting er, har jeg ikke noget godt at fortælle dig.
Tak.
Godmorgen.
Jeg vil fortælle dig situationen nu, men, desværre,
har jeg ikke noget godt at fortælle dig.
Situationen med retssagerne er gået i stå.
Udvalget er lukket.
Fra i morgen vil de ikke give noget til nogen.
Mennesker fra lukkede byer
forsvarer deres rettigheder i retten meget modvilligt.
Folk er stadig bange,
og de tager...
kun i retten, når de er dybt fortvivlede.
Lukkede byer ligner stadig Sovjetunionen.
I Sovjetunionen
blev den retslige status for de lukkede byer aldrig defineret.
Sovjetunionen var kommet langt under ledelsen af Mikhail Gorbatjov.
Han talte om perestrojka eller reform
og glasnost, hvilket betød større ytringsfrihed.
MOSKVA, AUGUST 1991
I myldretidstrafikken
er den Røde Hærs pansrede mandskabsvogne her til morgen i gaderne i Moskva
det første tegn på statskuppet,
som fjernede Mikhail Gorbatjov fra magten.
Længe leve Jeltsin!
I Jeltsins tid,
omkring 1996,
begyndte tingene at forbedre sig...
og vende tilbage til det normale.
Orden blev genindført,
og det var i de Jeltsin-tider,
at Rusland og dets lukkede byer
begyndte at omstrukturere for at slippe af med
det gamle sovjetiske støv.
Lad os sammen stå fast.
De reaktionære kræfter skal ikke passere!
EFTER OPLØSNINGEN AF SOVJETUNIONEN,
BLEV RUSLANDS HEMMELIGE BYER PLUDSELIG
ANERKENDT SOM STEDER PÅ ET KORT.
De lukkede byer blev givet
deres juridiske status i 1994...
...da de, ved statsligt dekret,
fik tildelt offentlige navne.
Ozersk blev officielt navngivet Ozersk,
og byerne blev sat på kortet.
Men staten opfandt en smart måde
at holde os i et juridisk limbo på.
Vi tænkte ikke over det,
men i 1994...
da vores by fik sin retlige status,
modtog nyfødte fødselsattester,
hvor Ozersk er angivet som deres fødested.
Men alle født i Ozersk før 1994
blev officielt opført som værende blevet født i Chelyabinsk.
De kunne ikke udelukke muligheden for,
at en katastrofe
ville slette byen fra jordens overflade.
Så de registrerede os på en sådan måde,
at vi lovligt kunne slettes, hvis det skulle blive nødvendigt.
Vi bad folkeregisteret
i Chelyabinsk om at rette vores fødested,
men vi var ikke engang at finde i deres arkiver.
De sagde: "Beklager, du blev ikke født i vores region."
- Må jeg komme ind? - Ja.
Mennesker, der registrerede fødested efter 2005, findes,
men tøver med at gå til domstolene, fordi der ikke er fortilfælde.
De vil skrive historie
som den første person til at lægge sag an i denne situation,
og domstolens beslutning
i deres sag vil sætte præcedens for andre beslutninger.
Så vil jeg være i historien for evigt?
For evigt, selvfølgelig. Hvordan er historie lavet, hvis ikke for evigt?
De kunne appellere,
men sandsynligheden er 70% imod det.
Jeg kan ikke garantere Dem 100%.
Så vi må bare vente.
Men vi er kommet langt med Dem.
Jeg er kommet her i et år allerede.
Lad os håbe, de ikke appellerer.
Alt synes at ske sådan, som jeg sagde det ville.
Det virker.
Ja.
Hun tager sager, der er vanskelige at løse.
Hun er en fantastisk person,
der blander sig i alt.
Og melder sig frivilligt for at løse dem.
Hun er en fantastisk person,
der blander sig i alt.
Der er kun to sådanne mennesker, mig og hende.
Pas på jeres helbred.
Okay, lad os komme afsted.
Jeg må få ham til også at kysse Deres hånd.
Jeg husker bølgen af beskyldninger,
efter der blev indledt en sag mod hende.
At hun gjorde tingene forkert,
at hun gik imod holdningen
i Sundhedsministeriet,
mod de eksisterende normer.
At hun tog sager,
der overgik hendes evner.
Men hun begyndte at løse dem.
Lige siden jeg startede
mine aktiviteter på menneskerettighedsområdet
og begyndte at hjælpe folk, der bor i de forurenede områder,
har myndighederne været
efter mig og min organisation.
Det er to år siden, at myndighederne
begyndte at lægge pres på os ved hvert skridt.
- Lim. - Vi limer nu. Sid ned.
Nu klipper vi.
Der var konstant kontroller af vores organisation.
År efter år laver de skattekontrol hos os.
Lige før lavede de en skattekontrol.
Myndighederne besøger konstant mit hjem
og besøger endda mit barn i børnehaven.
Selv vores udlejer bad om
at opsige vores lejemål.
Han sagde: "Jeg er ikke imod det du gør, og jeg vil gerne have dig boende."
Men jeg fik en opringning, hvor jeg blev bedt om at smide dig ud."
Når nogen går til offentligheden,
er det meget lettere at erklære ham til fjende og bekæmpe ham,
i stedet for at forsøge at ændre noget i systemet.
- Jeg lavede den først. - Ja, det hørte jeg.
I dag producerer Mayak isotoper
til medicinal- og rumfartindustrien.
Men de laver stadig noget
for landets forsvar, og det er en statshemmelighed.
Der er 14.000 mennesker, der arbejder i Mayak.
Hvis vi ganger det med tre,
tæller en kone og et voksent barn,
så er det 42.000 mennesker relateret til værket.
Plus 28.000 pensionister.
Så det er 60.000 mennesker,
der er forbundet til Mayak og informeret om dets aktiviteter.
De fleste af dem, der arbejder på Mayak,
med våbenproduktionen, arbejder med statshemmeligheder.
Hver af disse folk har
en FSB-officer,
der registrerer deres privatliv.
Hvor de går hen, hvem de møder,
hvor mange penge de bruger, hvad de køber. De tjekker alt.
Det betyder, at det faktisk kun handler om tankekontrol.
Kernen i deres job er at lukke munden på dissidenter.
At lukke munden på dissidenter,
ikke at bekymre sig om effektiv sikkerhed.
I DAG LAGRER MAYAK ANSLÅEDE
50 TONS VÅBENKLAR PLUTONIUM OG
38 TONS BERIGET URAN.
Vi har en FSM-enhed på Mayak.
Vores tropper...
VLADIMIR KUZNETSOV - MEDLEM AF THE RUSSIAN ATOMIC ENERGY CORPORATION
særlige tropper...
bevogter den lukkede perimeter.
Og denne opsætning
kontrolleres årligt ved særlige inspektioner,
som sikrer, at alt er sikkert og holdes i ordentlig form.
FODGÆNGERINDGANG TIL BY 40 SKJULT KAMERA, I DAG
DER HAR ALDRIG VÆRET ET ENESTE TILFÆLDE, BORTSET FRA LITVINENKO-MORDET,
HVOR FISSILE MATERIALER KUNNE SPORES TILBAGE
TIL SOVJETUNIONEN ELLER RUSLAND.
Hvis for eksempel
du finder ud af...
at det polonium, der blev brugt
i Litvinenko-mordet i Storbritannien
kom fra Mayak,
kan du være næsten 100% sikker på,
at materialet blev...
frigivet via sikkerhedsporten,
og at det var godkendt
af den øverste ledelse i Mayak. 100% sikker.
Tidligere russiske spion, Alexander Litvinenkos mord
ved radioaktiv forgiftning, fører til...
'Tusinder truet af Putins atomangreb'
...usikkerhed i forholdet mellem London og Moskva.
Poloniumsporet tværs gennem London
antyder, at han blev forgiftet med polonium 210,
der blev puttet i hans te.
Hvem end, der dræbte Litvinenko,
havde forventet, at han døde på få dage.
Det var kun, fordi han døde tre uger senere,
at lægerne havde chancen for at opdage sandheden.
Hvis nogen kommer her med en kuffert fuld af kontanter,
tager de telefonen og spørger:
"Hr. Putin, må vi gøre det?"
Penge ville ikke betyde noget.
Det er ikke målt i penge længere.
MOSKVA
Folk har brug for at vide, hvad der bliver gjort,
hvilke risici der er involveret.
Efter Mayak-katastrofen i 1957
og Tjernobyl-katastrofen i 1986,
har russerne lært ikke at stole på staten.
I nogle tilfælde har samfundet ret,
for når man har løjet, vil ingen tro på en.
Historiske minder er en meget vigtig del...
...af vores kultur, vores historie,
vores liv. Og selvfølgelig må vi også overveje fremtiden.
Jeg vil gerne minde jer om,
at Rusland er en af de største atommagter.
Dette er ikke bare ord. Det stemmer,
og vi forstærker vores styrker til atominddæmning.
De er mere kompakte nu,
men de er også mere effektive.
De er mere moderne.
De har moderne våben.
Det her er ikke for at true nogen.
Det er kun for os, så vi føler os beskyttet.
Vi vil ikke have det, og vi gør det ikke.
Selvfølgelig bør vi altid være klar til at afvise enhver aggression,
ethvert angreb på Rusland, uanset hvilken situation
vores partnernationer er i.
De skal altid indse,
at de er bedre stillet, hvis de ikke roder med os.
Jeg elsker mit fædreland,
dette lille stykke jord, som er mit hjem.
Jeg hader denne regering, der eksisterer på min jord.
Jeg elsker disse træer, disse svampe,
dette vand, fiskene i det.
Men jeg kan ikke forlige mig med dette regime.
Jeg kan ikke leve med det.
Det er svært for mig at forestille mig,
at staten, myndighederne,
stadig tillader, at folk lever i det område.
Fordi, altså, det...
Det er virkelig et mareridt.
Og jeg føler virkelig...
Jeg tror, der er en vis "blindhed" i vores folk.
En vis stolthed...
ikke uforklarligt.
"Vi er specielle, vi er fra en lukket by..."
I virkeligheden er de almindelige mennesker,
ikke noget specielt.
I virkeligheden er det svært at rejse .,
Det har jeg selv oplevet.
Hvis man ser på holdningerne hos mange mennesker,
og som journalist taler jeg med mange,
vil folk altid have stabilitet.
"Det kan være bedre, det kan være værre,"
men bare lad os være lige nu, tak.
"Lad mig leve i fred."
Jeg havde altid et indre ønske om
at bryde fri
fra denne indespærring.
Som skæbnen desværre ville have det,
ville denne by ikke give slip på mig.
Uanset hvor mange gange jeg forsøger at rejse, tilsyneladende for evigt,
bringer skæbnen mig tilbage.
Selvfølgelig bekymrer jeg mig om min sikkerhed,
men jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre ved det.
Jeg vil blive ved med at hjælpe de mennesker,
som alle andre har afvist.
Vi vil arbejde bag fjendens linjer, som vores partisaner i Anden Verdenskrig.
SIDEN HENDES SIDSTE INTERVIEW, BLEV NADEZHDA KUTEPOVA
FORHØRT AF DET RUSSISKE HEMMELIGE POLITI UNDER DERES "UDENLANDSK AGENT" LOV.
HUN BLEV EFTERFØLGENDE TILTALT FOR INDUSTRISPIONAGE OG KOMPLOT
MOD DEN RUSSISKE ATOMINDUSTRI.
I OKTOBER 2015 FLYGTEDE NADEZHDA OG HENDES FIRE BØRN FRA RUSLAND
OG BLEV GIVET POLITISK ASYL I FRANKRIG.
KENDTE LUKKEDE BYER I VERDEN:
RUSLAND
KASAKHSTAN
USA (TIDLIGERE)
USA (NU)
TIL MINDE OM MIN MOR OG MIN BROR