M A T R I C E A
Î N V I E R I
Breșă Modal 101 / Violare utilizator
- Seq, am intrat. - Căpitane.
Ai avut dreptate. Luminatorul era un geam.
- Am interferențe serioase. - Ciudat. E un fel de Modal.
Pare un cod vechi.
- Mi se pare foarte cunoscut. - Marchează-l! Cer ajutoare.
- Mă duc să verific. - Bugs...
- Dacă află generalul că dăm târcoale... - O ocheadă nu poate face rău.
Ai auzit asta?
La naiba! Cred că ne-au urmărit semnalul. Bugs, mi se pare o capcană.
Bugs!
Stai pe loc! Nu mișca!
O să tragem!
Foarte încet, ridică mâinile!
Începem.
- Tu unde mergi? - Ai fost avertizat, locotenente.
Cred că ne putem descurca cu o fetiță.
Îți pierzi timpul! Oamenii mei o aduc acum.
Nu, locotenente...
Oamenii tăi sunt deja morți.
- Seq, ești cu mine? - Codul ăsta vechi cade tot timpul.
Proiecția se întrerupe. Treci pe audio.
Bugs, asta e o încălcare directă a protocoalelor generalului.
Știu, știu.
Dar se întâmplă ceva aici.
Ceva important.
O, la dracu'!
Știm ce se va întâmpla. Îi usucă în bătaie.
Acum dă un telefon.
Linia a fost urmărită.
- Și după aia... - Fuge să se salveze.
Sunt Agenți?
Știu povestea.
Așa a început totul.
Fir-ar să fie!
Aici a început el.
Crezi că Modalul e o buclă? Sau o bandă rulantă?
Un fel de secvențiator care dezvoltă un program să facă ce?
Nu știu.
Dar o să aflu.
Bine.
E un déjà-vu și totuși e clar greșit.
De ce ai folosi un cod vechi să faci ceva nou?
Nu știu.
Dacă aia e Trinity, nu asta ar trebui să se întâmple.
- Poate nu e povestea la care ne gândim. - Bugs, trebuie să pleci de aici.
Trebuie să fie o capcană.
La naiba!
Voi continuați.
Vedeți-vă de treabă.
Eu o să...
...plec singură.
Omorâți-o!
O, Seq!
- De ce m-ai salvat? - Tu prima.
- Cine ești? De unde ai venit? - Bine.
Numele meu e Bugs.
Ca în Bugs Bunny.
Și tehnologie care ascultă.
Știi că ăsta e un Modal?
Ce e un Modal?
O simulare folosită pentru a dezvolta programe.
Înțelegi că ești...
...o entitate digitală?
Știu ce sunt.
Cum știu că treaba mea e să vânez și să distrug entitățile digitale,
ca și tine.
Și totuși...
Iată-ne aici.
Ceilalți Agenți nu știu de camera asta?
Cum ai găsit-o?
N-a fost nimeni în magazinul de chei, așa că am început să caut.
Cu cât te-ai uitat mai mult, cu atât ai găsit mai multe.
Povestea vieții mele.
Ce e?
Parcă știu camera asta.
Doamne sfinte!
Ăsta e apartamentul lui.
A lui Thomas Anderson?
Am căutat peste tot. Nu există.
A încetat să mai fie Thomas cu mult timp în urmă,
dar poate tu-l știi după numele real.
Neo.
Îl știi.
Bine.
Nu pot să cred asta, după atâția ani!
Vezi tu, majoritatea oamenilor cred că Neo e mort.
Dar eu știu că nu e.
Pentru că l-am văzut.
Unde?
Nu e ceva ce pot explica ușor, dar...
Dar, în momentul în care s-a uitat la mine...
...am simțit că ceva...
...mi-a descuiat mintea.
Bine.
Așa ceva mi s-a întâmplat și mie.
Am văzut un tipar...
...și era peste tot.
Nu vedem, dar suntem toți prinși în niște bucle repetitive ciudate.
Cumva, eu am văzut asta în oglindă.
Doar o pâlpâire, dar a fost cum ai spus tu.
Și, dintr-odată, am înțeles.
Asta nu e lumea reală.
Pentru prima dată, am simțit un scop real.
Am știut cine sunt
și ce trebuia să fac.
Cine ești?
Ce trebuie să faci?
Eu sunt...
...Morpheus.
Și trebuie să-l găsesc pe Neo.
Morpheus.
Bine. Bine.
O, Doamne!
Trebuie să te scot de aici. Trebuie să aflu cine a construit Modalul ăsta.
Bine, vino cu mine!
Trebuie să fii pregătit să pleci. Foarte pregătit.
Și, dacă nu ești, dacă aici crezi că ți-e locul...
Tu numești asta o alegere?
Sincer, când mi s-au oferit mie, am început cu concepțiile binare ale lumii
și am spus că nu înghit o reducere simbolică a vieții mele.
Și femeia cu pastilele a râs, pentru că îmi scăpa ideea.
Ce idee?
Alegerea e o iluzie.
Știi deja ce trebuie să faci.
Adevărul.
Bine.
E o clădire veche cu un luminator și multe scări.
Lafayette. Una dintre cele patru uși din spate duce acolo.
- Nu te împotrivi! - Ce se întâmplă?
Respiră!
Extracția funcționează cam la fel pentru oameni și programe.
Au!
Bine.
- Hei. - Hei.
- N-am purtat niciodată ochelari diferiți. - Da, arată bine. Care ușă?
- Trebuie să fie... - Bine.
Agent White.
Agent Smith?
Du-te!
- Seq! Mă auzi? - Bugs! Am crezut că te-am pierdut.
- Poți să ne duci la geam? - Bugs! Bugs! E Agent!
Fereastra aia! Cu forță!
DESIGN EXTRAORDINAR DE JOC INTERACTIV
PREMIUL PENTRU JOCURI 1999 JOCUL ANULUI - MATRIX
Ce...?
ALERTĂ - BREȘĂ DE PERIMETRU
Ce naiba?
E ceva în neregulă?
Doar o mică eroare.
'Neața, Bobbi! 'Neața, frate!
Ce zi frumoasă să fii în viață! N-am dreptate?
Problemo?
A pierdut ceva.
Ăsta e vechiul cod pentru Matrix?
- Un mic experiment cu Modalul. - Pentru Binary?
Ședință buget, azi, 4 PM
- Am nevoie de o cafea. - Cafea. Da, imediat! Fac cinste.
Nu încerc să te pup în fund,
dar, prima dată când am jucat trilogia, am fost bulversat.
Paradoxul dintre liberul arbitru și destin.
Suntem doar algoritmi făcând ce-ar trebui sau putem scăpa de programare?
Genial în contextul jocului, apropo.
Ți-am spus că mi-a acaparat viața?
Da. Am rămas repetent în a 7-a.
Jocul tău era să mă distrugă.
- Mi-ai spus. - Și totuși iată-ne aici.
Spune-mi tu, dle Anderson, e liberul arbitru...
...sau destinul?
O, da.
Uite-o!
Bunăciune!
Privire tăioasă. Îmi pare rău.
Sunt un nătâng. Am fost crescut de mașini.
- Poate ar trebui să pleci. - Nu, te rog. Promit, o să mă port frumos.
O să mă port frumos.
Sigur.
Ai vorbit vreodată cu ea?
Uite...
Pentru tot ce ai făcut pentru mine, lasă-mă să fac asta pentru tine.
Jude, nu. Oprește-te!
- Scuză-mă! - Mersi.
Bună!
Știu că e un pic neprevăzut. Eu sunt Jude Gallagher.
Lucrez pentru o companie de jocuri numită Deus Machina.
Bună, Jude! Eu sunt Tiffany.
Tiffany! Nu mă așteptam la asta.
- Mama o iubea pe Audrey Hepburn. - Jude.
El e prietenul meu foarte bun, Thomas Anderson.
E cu adevărat o persoană celebră
și considerat de majoritatea cel mai mare designer de jocuri al generației noastre.
Îmi pare rău de asta.
- Jude... - Vorbește cu ea!
Bună, Thomas! Toată lumea îmi spune „Tiff”.
Bună!
Ne-am mai întâlnit?
Venim amândoi aici.
- Îmi dai chifla ta? - Hei! Încerci să i-o tragi mamei?
Brandon!
Îmi dai o gură?
Iubito! Ce se întâmplă? O să întârziem.
El e soțul meu, Chad.
- Mă bucur să te cunosc. - Bună!
Iubito, trebuie s-o ducem pe Callie la antrenament.
Da. Îmi pare rău.
Haideți, copii! Să mergem!
DATE: MODAL 101 NEDETECTAT
Ce?
MODAL 101: FIȘIER ȘTERS
Îmi pare rău. E șeful.
„Miliarde de oameni care își trăiesc viețile...”
„... absenți.”
Întotdeauna mi-a plăcut replica asta.
Tu ai scris-o, nu?
De fiecare dată când stau aici...
Adică... Dumnezeule!
E atât de perfectă, încât trebuie să fie falsă.
Nu?
Da.
Sigur.
Ia un loc!
Fumezi?
- Credeam că ai renunțat. - Am renunțat să-i mai spun obicei.
Acum e doar o plăcere vinovată.
Poate pot să-ți ușurez situația.
Știu că Binary depășește bugetul.
Nu e vorba de Binary, Tom. E mai mult de-atât.
E vorba de viitorul nostru, subiect sensibil, dat fiind trecutul nostru.
Ce vrei să spui?
Cum merge terapia?
Bine.
Vreun...
...episod?
Nu.
Asta e grozav!
Uite, Tom, știu că nu ne-am înțeles întotdeauna.
Ce ai spus despre prima noastră întâlnire? Că parcă a fost o interogare FBI?
Dar uită-te la locul ăsta!
Noi am făcut asta.
Împreună.
Da.
Și acum?
Lucrurile s-au schimbat. Piața e dură.
Sigur poți înțelege de ce iubita noastră companie-mamă, Warner Bros,
a decis să continue trilogia.
Ce?
M-au informat că o vor face cu sau fără noi.
Am crezut că nu pot face asta.
Ba pot.
Și au spus clar că ne vor anula contractul dacă nu cooperăm.
Chiar?
Știu că ai spus că povestea s-a terminat pentru tine, dar...
...asta e chestia la povești.
Nu se termină niciodată, nu?
Încă spunem aceleași povești,
doar cu alte nume, alte fețe...
...și recunosc că eu sunt entuziasmat.
După atâția ani, să ne întoarcem unde a început totul...
Înapoi la Matrix.
Am vorbit cu Marketingul...
Tom?
Da.
Ești bine?
Da.
Ce simțeai în acel moment?
Ce simțeam?
Am simțit că ori am iar o cădere psihică,
ori că trăiesc într-o realitate generată de calculator,
care m-a întemnițat...
...din nou.
- Nu e cine știe ce alegere. - Nu.
Poate nu e chiar atât de binar.
Poate există și alte moduri de a înțelege ce s-a întâmplat.
Da.
Thomas, ești un sinucigaș supraviețuitor, înzestrat cu o imaginație puternică.
Aceste lucruri s-au combinat, creând ficțiuni periculoase în viața ta.
Ieri, te-ai întâlnit cu partenerul tău de afaceri și el te-a încolțit,
cerându-ți să faci un joc pe care ai spus că nu-l vei face.
Acest atac ți-a luat practic vocea.
Violența lui te-a afectat și mintea ta a ripostat.
I-ai făcut ce ți-a făcut el ție.
Am vorbit despre valoarea furiei adaptive în vindecarea traumei.
Departe de a sugera o repetare a căderii tale inițiale,
cred că acest episod demonstrează o autoapărare sănătoasă.
Și, mai important, îmi amintesc cât de greu ți-a fost să-mi spui așa ceva.
Ceea ce îmi spune cât am progresat.
Mai ai nevoie de pastile?
Da.
În primul rând, știu că vorbesc în numele tuturor
când spun că sunt foarte entuziasmată să lucrez la un joc care a fost atât de...
...inovator.
Pachetul din fața voastră are cercetările grupului de sondaj.
Înăuntru, veți găsi detaliile, inclusiv asocierea cuvintelor-cheie cu marca.
Primele două fiind „originalitate” și „nou”,
care cred că sunt grozave de ținut minte când veți începe să lucrați la Matrix 4.
Și cine știe la câte altele?
De ce a fost Matrix diferit? S-a jucat cu mintea noastră.
Exact.
Oamenii ne vor în spațiul lor incert,
să le aprindem beculețul sinaptic „Ce mama mă-sii?”
De ce a fost Matrix diferit? S-a jucat cu mintea noastră.
Oamenii ne vor în spațiul lor incert,
să le aprindem beculețul sinaptic „Ce naiba se întâmplă aici?”
Mie nu mi-a plăcut primul, ca unora dintre voi.
Și, sincer, nu tolerez deloc ceva ce necesită o programă și o cariocă.
Mie îmi plac jocurile gălăgioase și stupide.
Ne trebuie arme! Multe arme.
Matrix înseamnă măcel.
- Acțiunea fără minte nu e marca noastră. - Are dreptate.
Matrix e porno mintal. Filozofie în PVC strâmt, strălucitor.
Da. Ideile sunt sexy acum.
„E mult mai simplu să îngropi realitatea decât să scapi de vise”
Alice ÎN ȚARA MINUNILOR și ÎN ȚARA DIN OGLINDĂ
- Clar, Matrix e despre... - ...transpolitică.
Criptofascism.
- E o metaforă... - ...a exploatării capitaliste.
Ăsta nu poate fi o reinițializare, o reșapare, o regurgitare...
De ce nu? Reinițializările se vând.
Ne-am afundat în gaura greșită de iepure. Îi spui Matrix oricui...
Spui Matrix...
Matrix... Matrix... Matrix...
...și ei asta văd.
Dați-mi voie să rezum scopul nostru într-un singur cuvânt: „Bullet Time”!
Astea-s două cuvinte.
Ne trebuie un nou Bullet Time.
Trebuie să revoluționăm jocurile din nou.
Să revoluționăm jocurile din nou!
Bună ziua, Tiff!
Ca de obicei?
Știi ce, Skroce? O să fac o nebunie.
O să iau o cafea scurtă azi.
Câtă îndrăzneală!
Te superi dacă ți-o iau eu?
Bună!
Îmi amintesc că mi-am dorit o familie,
dar a fost pentru că asta ar trebui să-și dorească femeile?
De unde știi dacă vrei tu ceva sau dacă educația te-a programat s-o vrei?
Îi plătesc analistului o grămadă de bani ca să răspundă la astfel de întrebări.
Inteligent.
Ar trebui să fac mai multă terapie, dar, sincer, sunt prea obosită.
Copiii sunt obositori, știi?
Nu. N-am avut niciodată copii.
O, da, știam asta.
Scuze. Te-am căutat pe Google.
Cum e să fii designer de jocuri de renume mondial? Trebuie să fie uimitor.
E multă muncă.
Uneori e uimitor.
De cele mai multe ori...
...nu știu.
Dar ai făcut Matrix. Până și eu am auzit de el.
Da. Am amuzat niște copii.
Deci, merită?
Pot să te întreb ceva despre jocul tău?
Sigur.
Ți-ai bazat personajul principal pe tine însuți?
Are multe de la mine.
Poate un pic prea multe.
Pot să te mai întreb ceva?
Te rog.
E o femeie în jocul tău.
Trinity.
Altă coincidență ciudată, nu?
Doamne, da!
Îmi place de ea.
Îmi place de Trinity. Și îmi place Ducatiul ei.
Altă coincidență. Îmi plac motocicletele.
Eu și prietenul meu Kush le construim, de fapt.
Chiar?
Tu ai analistul tău, eu am motocicletele mele.
Mă uitam la imagini din jocul tău. La Trinity.
I-am arătat lui Chad o scenă și i-am spus: „Ce părere ai?”
Nu s-a prins până nu i-am spus: „Nu ți se pare că seamănă cu mine?”
Știi ce a făcut?
A râs.
Și am râs și eu, de parcă ar fi fost o glumă.
Cum să nu fie, nu?
M-a înfuriat atât de tare!
M-am urât că am râs.
Îmi venea să-i dau una.
Nu prea tare. Poate doar cât să-i rup maxilarul.
Și acum probabil regreți că te-ai pus la masă cu mine.
Ăsta e cel mai bun lucru pe care l-am făcut de mult timp.
Trebuie să răspund.
Bună, sunt Tiff.
Doamne, nu!
Vin imediat.
Cel mic și-a înfipt o piesă de Lego în nas.
Trebuie să plec.
Sper să te mai văd.
S-a raportat o urgență.
Mergeți cu calm la cea mai apropiată ieșire și părăsiți clădirea imediat.
- Ce se întâmplă? - Un puști de 14 ani o fi trimis SWAT-ul.
- Supărat din cauza ultimului update. - Sau doar un dobitoc.
Vă rog să mergeți spre ieșiri. Clădirea e evacuată.
Mesaj nou de la NECUNOSCUT
Bună Neo
Dacă vrei răspunsuri la întrebările tale, du-te la ușa de la capătul holului.
Du-te Acum!
Cine e?
Știi cine.
Dle, pe aici.
Jude?
Jude!
În sfârșit!
Nu eram prea sigur de replica identică, dar mi-a fost greu să rezist.
Ce?
Morpheus Uno. Dezvăluirea de la fereastră. Fulgere, tunete și teatru.
„În sfârșit!”
După atâția ani, iată-mă, ieșind dintr-o cabină de toaletă.
- Tragedie sau farsă? - Te cunosc.
- Nu-ți întâlnești zilnic Creatorul. - Nu se poate întâmpla asta.
Ba se întâmplă.
- Nu poți fi un personaj creat de mine. - 100% natural.
Cum?
Toate explicațiile de care ai nevoie.
Nu.
Nu, nu, nu!
Cum „nu”?
Tu voiai asta, tu ai făcut asta. A fost ideea ta.
A fost un test. Un experiment.
Un experiment?
M-ai băgat într-un Modal micuț,
m-ai lăsat să-mi storc creierii până era să înnebunesc căutându-te,
ca experiment.
- Ieșirea se închide. - N-a luat pastila.
- Ce? Nu e timp. - Știu. Se gândește un pic.
Știe cât de greu a fost să sparg oglinda aia?
E încă deschisă.
Asta... Asta nu poate fi real!
Ținta dobândită. L-am găsit.
Nu se întâmplă asta.
E în mintea mea. E în mintea mea.
Hei, tu! Oprește-te! Stai!
Nu se poate întâmpla asta.
Stai! Nu mișca!
Neo!
O, Doamne!
Neo!
Dle Anderson!
Nu!
Nu se poate!
Mi-a fost dor de tine.
E în mintea mea.
Mă auzi, Thomas?
Urmează-mi vocea!
Simte-ți vârfurile degetelor! Ce ating?
Clopoțelul.
Auzi clopoțelul?
Îți amintești ce s-a întâmplat? Cum ai ajuns aici?
Probabil ai venit pe jos. Am auzit-o pe Déjà Vu, am deschis ușa și erai acolo.
Simți că poți vorbi despre asta?
Când am început să lucrăm împreună,
îți pierduseși capacitatea de a discerne realitatea de ficțiune.
Ai venit la mine după ce ai încercat să sari de pe o clădire.
Ai spus că voiai să zbori.
Am făcut multe progrese de atunci, dar pari deosebit de afectat acum.
Poți să-mi spui cum a început?
Mi-a trimis un mesaj.
Cine?
Morpheus.
Deci s-a întors.
Nu era el, de fapt.
Era un program pe care l-am scris pentru un Modal.
Și acest Morpheus din Modal
a venit să te ajute să scapi dintr-o realitate virtuală numită Matrix.
Sunt nebun?
Nu folosim cuvântul ăsta aici.
Ce cuvânt să folosesc?
Ce cuvânt explică ce se întâmplă cu mine?
Pot să văd mesajele?
Au fost șterse.
Dacă ne-am sui în mașina mea și am merge la tine la birou,
ce crezi că am găsi acolo?
Nimic.
Pentru că n-a fost niciun atac.
N-a fost nimeni ucis.
Nimeni n-a trimis mesaje. Mintea mea a inventat totul.
Asta ar trebui să spun?
Asta crezi?
Mi s-a părut real.
Desigur.
A fost marea ta ambiție să faci un joc imposibil de distins de realitate.
Pentru a atinge acest scop, ai convertit elemente din viața ta în narațiune.
Furia ta sublimată față de partenerul tău l-a distribuit ca dușman al tău.
Tiffany, o femeie măritată, a devenit „Trinity” dintr-o idilă condamnată.
Până și disprețul tău față de pisica mea a ajuns în Matrixul tău.
Nu e nimic în neregulă cu asta. Asta fac artiștii.
Dar devine o problemă când fanteziile ne pun în pericol pe noi sau pe alții.
Nu vrem să fie nimeni rănit,
nu, Thomas?
Bună, Thomas! Toată lumea îmi spune „Tiff”.
- Cine ești tu? - Numele meu e Trinity.
Nimeni nu-ți poate spune că ești îndrăgostit. Doar o știi, cu toată ființa.
Până-n măduva oaselor.
Simți asta?
N-o să-ți dau drumul niciodată.
Trebuie să uiți totul, Neo.
Eliberează-ți mintea!
Pare destul de ușor.
Să-mi eliberez mintea... La naiba!
Bine.
Îmi eliberez mintea.
Zbor...
...sau cad.
Cine naiba ești tu?
N-o să-ți amintești de mine,
dar, cu mult timp în urmă, mi-ai schimbat viața,
când ai sărit de pe alt acoperiș.
Pe atunci, eram ca orice altă baterie, trăiam o prefăcătorie,
până m-am uitat în sus și te-am văzut.
Erai alt tu, dar l-am văzut...
pe adevăratul tu
doar o secundă înainte să...
...sari.
Și n-ai căzut.
Tu ești cea care mi-a spart Modalul?
Da.
Ăsta e Jude.
Nu ți-e prieten. E un program folosit pentru a te controla.
Vine încoace și aduce Agenți cu el.
Jude.
Frate, te-am sunat toată noaptea. Avem o problemă mare.
Ești singur?
Asta e o întrebare sexy, frate.
Nu arată ca Agenții obișnuiți.
Folosesc roboți cu piele de om acum și sunt peste tot.
- Nu știi cine e de încredere. - De ce să am încredere în tine?
Dacă deschid ușa aia, ne pierdem ieșirea.
Eu voi fi prinsă și ucisă și tu vei ajunge pe banda rulantă proiectată pentru tine,
ca ultima dată când ai încercat să sari.
Știu de ce ai lăsat Modalul deschis.
Aveai nevoie ca altcineva să-l elibereze pe Morpheus.
Și, datorită lui, am ajuns la tine.
Știu lucrurile astea cum știam că aveam să te găsesc într-o zi.
Și că atunci vei fi pregătit pentru ăsta.
Dacă vrei adevărul, Neo...
...va trebui să mă urmezi.
Bine.
Unde suntem?
În Tokio. Un portal mobil le îngreunează urmărirea.
- Seq e cel mai bun. - Portalul e liber.
Nu suntem urmăriți.
Nu-mi amintesc asta.
Nu mai trebuie nici să fugim la cabine telefonice.
Ușa e în dreapta.
Stare și amplasare, nu?
O, nu...
Totul ține de stare...
...și amplasare.
După ce primul contact a mers prost, ne-am gândit că elemente din trecutul tău
te-ar ajuta să accepți prezentul.
Nimic nu alină anxietatea ca... puțină nostalgie.
Astea sunt imagini din jocul tău.
Timpul e mereu împotriva noastră
et cetera, et cetera.
Nimănui nu i se poate spune ce e Matrix, bla, bla, bla.
Trebuie să vezi ca să crezi.
E timpul să zburăm.
Stai!
Dacă asta e real,
dacă nu mi-am pierdut mințile, asta înseamnă că...
...asta s-a întâmplat?
Dar, dacă s-a întâmplat...
...atunci am murit.
E clar că nu.
De ce Mașinile te-au ținut în viață și de ce s-au străduit atâta să te ascundă
sunt întrebări la care n-avem răspunsuri.
Să mă ascundă?
Am fost la o companie făcând un joc numit Matrix.
Nu pare că încercau să ascundă nimic.
Urmărim compania aia de ani de zile. Am verificat fiecare Thomas Anderson.
Ce n-am înțeles a fost că îți puteau modifica IDP-ul.
Tuburile generează imaginea ta digitală personală printr-un sistem numit Aparență.
Așa te vezi tu.
Cumva, au reușit să-ți modifice bucla IDP-ului.
Așa te văd toți ceilalți.
20 de ani?
De ce a durat 20 de ani să mă găsiți?
A durat mult mai mult.
Peste 60 de ani de când tu și Trinity ați zburat într-un Oraș al Mașinilor.
- Ce? - Nu știm multe lucruri.
De ce abia ai îmbătrânit sau de câte ori ți-au modificat IDP-ul?
Dar, din ce știm, nimeni nu te-a găsit pentru că nu voiai să fii găsit.
- Asta nu e adevărat. - Poate.
Poate sunt nefondate și zvonurile că ai lucrat cu Mașinile de la început.
Morpheus, oprește-te!
Tot ce spun e că ăsta e momentul
ca tu să ne arăți ce e real.
Dacă vrei să ieși...
...vei lua pastila asta.
Dar, dacă ești unde ți-e locul,
poți să te întorci la asta.
În fiecare zi.
Iar și iar, pentru totdeauna.
La dracu'!
Ține bucla strânsă!
- Cybebe vrea localizarea turnului. - Am un semnal. E slab.
E sigur nedetectabil.
Căpitane. Văd o mulțime de ciudățenii.
- Ce? - E un fel de grefă.
Thomas?
O, Doamne!
O, nu!
- Avem musafiri. - Cum ne-au găsit?
Thomas, nimic din toate astea nu e real.
Ești în mijlocul unei căderi psihotice grave.
- Lexy? - Aproape gata.
Thomas?
Thomas, te rog. Ăsta nu e un joc.
Simte-mi mâna!
Asta e real.
Rămâi cu mine!
Nu. Nu.
Rămâi cu mine!
Neo!
Morpheus!
Haideți, haideți!
- Roboții sunt activați. - E un roi.
Haide!
Am o ieșire în baie. Repede!
Da.
Haide!
Seq, unde?
- Oglinda aia. - Ce?
N-o să încăpem.
Trebuie, că altă ieșire n-am.
Știu, știu.
Gândește-te la perspectivă. Te apropii mai mult, devine mai mare.
Bine, haide!
Intră!
Trinity.
Nu!
Bine ai revenit în lumea reală!
Trinity.
Ce e, doctore?
Sistemele vitale au fost menținute meticulos, dar nu arată bine.
- Îl pierdem. - O restartare l-ar putea șoca.
Fă-o!
Îmi amintesc asta.
Constructorul.
Între totul...
...și nimic.
Bun venit în Cuib!
M-am relaxat aici, în rețeaua navei...
...aflând totul despre tine.
Și despre mine.
Ai grijă! Te va bulversa.
Sunt amintirile transformate în ficțiune mai puțin reale?
E realitatea bazată pe memorie doar ficțiune?
Cât despre rolul meu, cea mai bună presupunere a mea
e că m-ai scris ca o reflexie algoritmică a două forțe
care te-au ajutat să devii tu însuți,
Morpheus și Agentul Smith.
Un pachet combinat de contraprogramări care a fost...
...hai să spunem că mai mult decât o nebunie.
Dar a funcționat pentru că iată-ne aici!
Acum, vestea proastă.
Creierul tău e dependent de rahatul
cu care Matrix te-a hrănit ani de zile.
Dependent rău.
Treci prin sevraje acute. Docboții îți dau șanse mici de supraviețuire.
Dar ei nu te cunosc ca mine.
Eu știu exact de ce ai nevoie.
Cred că glumești!
Nu glumesc.
Asta ar putea fi prima zi din restul vieții tale.
Dar, dacă o vrei...
...trebuie să lupți pentru ea.
Nu. Nu mai lupt.
Chiar?
Ce naiba face?
O, da! Te-au învățat bine.
Te-au făcut să crezi că lumea lor e tot ce meritai.
Dar o parte din tine știa că e o minciună. O parte din tine își amintea ce era real.
Nu mă cunoști.
Nu?
Te cunosc, pentru că știu singurul lucru care încă mai contează pentru tine.
Știu că de asta ești aici, de asta încă lupți
și de asta nu vei renunța niciodată.
Haide, Neo!
Asta este.
Asta e ultima ta șansă.
Trebuie să lupți pentru viața ta dacă vrei s-o vezi pe Trinity din nou.
Hai, Neo! Luptă pentru ea!
Sfinte Sisoe!
Luptă pentru ea!
- Bună! - Bună!
Te superi dacă...?
Cum ești?
Dacă ăsta chiar e real...
...înseamnă că mi-au luat viața...
...și au transformat-o într-un joc video.
Cum sunt?
Nu știu.
Nici măcar nu știu cum să știu.
Asta e, nu-i așa?
Dacă nu știm ce e real...
...nu ne putem opune.
Ți-au luat povestea,
ceva care a însemnat...
...atât de mult pentru oameni ca mine...
...și au transformat-o în ceva trivial.
Asta face Matrix.
Face o armă din orice idee.
Orice vis.
Tot ce e important pentru noi.
Ce loc mai bun să îngropi adevărul dacă nu într-un joc video?
Parcă ai fi Oracolul.
Am auzit atât de multe despre ea!
A dispărut înainte să fiu liberă.
A dispărut?
Când s-a încărcat noua versiune de Matrix...
...a avut loc o epurare.
Au promis pace și ne-au dat epurare.
Nu.
Nu, a fost pace.
Tu ai făcut asta posibil și a schimbat totul.
Nu mi se pare că s-a schimbat nimic.
Matrix e la fel sau mai rău.
Și eu m-am întors de unde am plecat.
E ca și cum tot ce am făcut...
...tot ce am făcut noi...
...n-a contat deloc.
Totul a contat.
Pot să-ți arăt.
MNEMOSYNE FĂCUT ÎN UE - ANUL 2274
Ăsta e echipajul meu.
Operatorul nostru, Seq.
Sequoia. Dar toată lumea îmi spune Seq.
Mă bucur să te cunosc.
Tata iubea arborii ăștia.
Când a scăpat din Matrix și a aflat că nu mai există,
era să moară.
Noroc că a cunoscut-o pe mama și iată-mă aici.
Ei sunt Lexy, Berg și Ellster.
Bună!
L-ai cunoscut pe bunicul meu, căpitanul Roland.
Roland a fost bunicul tău?
Glumea mereu că n-a crezut niciodată în tine.
Dar, în particular, a spus că i-ai eliberat mintea a doua oară.
Nu vreau să mă port ca un fan, dar e un moment important pentru mine.
Berg e neologul nostru rezident.
Un ce?
Sunt mulți oameni ca mine, puțin obsedați de viața ta.
Nu ți-aș fi recunoscut Modalul dacă nu era el.
Oricând ai chef, am un milion de întrebări.
Și eu. Începând cu ei.
E în regulă.
Vino să-l cunoști.
Ea e Cybebe.
El e Octacles.
Ăla e Lumin8.
Mașinile sunt de partea noastră acum?
Sunt Sintetici. E un cuvânt pe care îl preferă în loc de „Mașini”.
Contactul tău cu Orașul Sinteticilor a avut un impact enorm asupra lumii lor.
Asta am vrut să spun.
Ai schimbat ceva ce nimeni nu credea că putea fi schimbat.
Înțelesul cuvintelor „partea noastră”.
Cybebe și Octacles și-au riscat viața ca să te ajute să ieși.
Mulțumesc.
Dar de ce?
Nu toți caută să controleze.
Așa cum nu toți doresc să fie liberi.
Ce e aia?
Un codex de particule exomorfe. E destul de nou.
Le oferă programelor acces în lumea asta. În limite.
Limitele sunt domeniul limitaților.
Morpheus.
Mulțumesc.
A fost onoarea mea.
- Cum funcționează? - Oscilație paramagnetică.
Dacă vrei, pot să descarc manualul codexului pentru tine.
- Sigur. - Descărcarea era distractivă.
Acum totul e manuale și diagnostice.
Pot să-i întreb ceva?
Când m-ați deconectat, mai era un tub?
Da. Am analizat datele.
Ar putea fi Trinity.
Ea e.
M-am gândit că urma să avem conversația asta.
Uite, n-ai fost o extracție tipică.
Erai într-un turn ciudat pe care Cybebe nu l-a mai accesat, iar acum ea e exilată.
Ne-am distrus singura șansă pentru tine.
Chiar dacă ar fi Trinity și ar vrea să fie liberă, n-avem idee cum s-o facem.
Încă.
Nimeni nu credea că-l vom găsi pe el,
dar am făcut-o.
Bine.
Nu știm cum s-o scoatem... încă.
Căpitane, ne apropiem de autorizarea de trecere.
Am ajuns.
Zion?
Ia un loc!
El e Hanno. Cel mai bun pilot din flota noastră.
Sunt câțiva Sintetici care merită titlul ăsta înaintea mea.
Mnemosyne, ai permisiune de aterizare. Bun venit acasă!
Mulțumesc, Controlul.
O să ne izbim.
Generalul și-a dat seama că n-o să învingem Santinelele, așa că...
...am învățat să ne ascundem mai bine de ele.
Bun venit la Io!
Io.
Uau! Pare real.
Bio-cer.
Funcționează ca luminile de seră.
E mult mai complex de-atât.
Extrag apă din crustă, hidratând aerul.
Echilibrează ECO și ciclurile noastre SRI.
În plus...
...e drăguț de văzut.
Spre deosebire de aia.
Bănuiesc că generalul ne-a trimis un grup de întâmpinare.
Măi să fie!
Tu ești.
Niobe?
Mai multe riduri și mai puțini dinți,
dar destul de înțeleaptă să știu că nu știu nimic.
Mai mult ca sigur nu mă așteptam la asta.
Nici eu.
Ți-am spus că e în viață.
Căpitane, tu și echipajul tău ați fost pedepsiți.
Generale, dacă m-ați lăsa să explic.
Protocoalele există pentru protecția tuturor.
Îmi pare rău. Am văzut o oportunitate și mi-a fost teamă că-l vom pierde.
Dar, generale, oamenii așteaptă de atâta timp.
Am găsit Alesul.
Eu nu cred în Ales.
N-am crezut niciodată.
Nu?
Nici eu.
Dar a fost o vreme când ai avut încredere să-mi dai nava ta
în ciuda ordinelor Consiliului.
Lumea era diferită atunci.
Noi eram diferiți.
Prezintă-te la docuri!
Curăță Mnemosyne!
Transferă-ți codurile de acces!
Ai terminat, căpitane.
Trebuie să vorbim.
Când s-a zvonit prima dacă
că s-ar putea să fii tu...
...n-am știut ce voi simți în acest moment.
Mă bucur să te văd.
Și eu mă bucur să te văd.
Nu se compară cu pișoarca lui Dozer.
Da.
S-au schimbat multe.
În afară de tine, poate.
Îți amintești asta?
E atât de ușor să uiți cât de mult te bruiază Matrixul
până te deconectezi.
Da.
Altceva face același tip de zgomot.
Preia absolut totul,
exact ca Matrixul.
Războiul.
Am stat la baricada Templului.
Mă uitam la armata Santinelelor,
așteptând să ne omoare pe toți.
Dar apoi au plecat.
S-a spus că tu ne-ai salvat.
N-am crezut.
În fiecare noapte visam sirene de atac.
Apoi...
...mă trezeam și era...
...liniște.
Mi-e rușine de asta acum.
De pesimismul meu, de cât mi-a luat să cred
că o lume fără război era posibilă.
Tu mi-ai dat asta.
Tu ne-ai dat darul ăsta tuturor.
Și e darul care continuă să dea roade.
Ajută-mă să mă ridic.
Hai să facem o plimbare.
Frumos!
Ea e Freya, șefa botanicii.
Și el e Quillion, digitologul nostru șef.
Presupun că oaspetele nostru nu are nevoie de prezentare.
Nimic nu călătorește mai repede decât lumina,
doar bârfele.
Bun venit în Grădină, Neo!
O căpșună?
Folosind codul digital din Matrix, îl transformăm în secvențe ADN.
Și cresc aici?
Nu e ușor să mărești genomul pentru a fotosintetiza Bio-cerul, dar...
Ne apropiem.
Hai, gust-o!
Suntem foarte încântați de afine.
Ții minte ce porcării mâncam?
Lătura aia cu gust de rugină.
Zion n-ar fi putut face niciodată așa ceva.
De ce?
Pentru că aveam nevoie de Sintetici
și ID-uri ca el.
Zion era blocat în trecut, în război,
blocat într-un Matrix al lui.
Ei credeau că trebuia să fim ori noi, ori ei.
Acest oraș a fost construit de noi...
...și de ei.
Ce s-a întâmplat cu Zion?
Am așteptat să pui întrebarea asta.
Toate necazurile au început în Orașele Mașinilor.
Centralele electrice nu puteau produce destulă energie.
Nimic nu duce la violență ca lipsurile.
Pentru prima dată,
am văzut mașini în război unele cu altele.
Am primit vești de la Oracol despre ridicarea unei noi puteri.
A fost ultima dată când am primit vești de la ea.
Morpheus.
După asediu, a fost ales în unanimitate.
Președintele Consiliului.
O, cât i-a plăcut asta!
Dar, pe măsură ce zvonurile despre această nouă putere se răspândeau,
el le ignora.
Era sigur că ceea făcuseși tu nu se putea șterge.
Toți oamenii ăștia n-au încetat să creadă în miracole,
să creadă în tine.
Îmi pare rău.
De unde era să știu că avea să se întâmple asta?
Nu înțelegeam totul atunci. Nu mai mult decât înțelegem acum.
N-am venit aici să-ți fac probleme, Niobe.
Dar am nevoie de ajutorul tău.
- Trinity trăiește. - Atunci, uite altă întrebare.
- De ce au ținut-o pe ea în viață? - Nu pot răspunde la asta.
Dar, dacă există vreo șansă s-o eliberez,
trebuie să încerc.
Chiar dacă înseamnă să pui în pericol pe toată lumea din orașul ăsta?
Îmi pare rău, Neo.
Nu voi permite ca în Io să se întâmple ca în Zion.
Sper că vei ierta o femeie bătrână dacă te roagă să te duci cu Sheperd...
...până vom înțelege mai bine ce se întâmplă.
O să mă închizi după ce doar ce-am fost eliberat?
Știu că nu pare corect.
Dar nici să îmbătrânești nu e. Dar pe mine nu m-auzi plângându-mă.
Îmi pare rău.
N-am mai întâlnit o legendă până acum.
Neo.
Sheperd.
Ce ciudat! Ești real.
„Real”.
Iar cuvântul ăsta.
Oamenii vorbesc mult despre vremurile de demult.
Despre tine, Agentul viral,
asediul Zionului.
Totul era mai simplu atunci.
Oamenii voiau să fie liberi.
E diferit acum.
Uneori parcă lumea a renunțat.
De parcă Matrix a câștigat.
Aici stai tu.
Și trebuie să te întreb ceva.
E adevărat că puteai zbura?
Super!
Morpheus.
Generalul te-a băgat în turnul lui Rapunzel.
- Măcar ai priveliște frumoasă. - Ce s-a întâmplat cu Bugs și cu ceilalți?
Ar trebui să sterilizeze Mnemosyne cu o periuță de dinți.
„Ar trebui”?
Aș putea să spun că așteaptă să alegi între a sta cuminte, încarcerat
sau a evada și a te duce s-o cauți pe Trinity.
Dar asta nu e o alegere.
Generale, ce ar trebui să facem?
Bugs gândește la fel de independent ca în ziua în care ai eliberat-o.
Asta nu e independență a minții.
E revoltă.
Haide, 'Be.
Știu cât de mult ți-a displăcut să-l închizi.
Așa cum știu că o parte din tine
e ușurată acum că a plecat.
Am muncit din greu să ținem Io în siguranță.
Asta mă sperie.
Ea e.
Pe pod.
Am găsit-o.
E impresionant cum funcționează Aparența.
Se văd frânturi din ea, cea reală, dar...
...felul în care se vede...
În cod, e o pastilă albastră pură.
Asta e o întrebare grea, Neo, dar trebuie pusă.
Dacă e fericită unde e?
Eu cum păream?
Exact ca ea.
Du-ne la adâncime de transmisie.
Mulțumesc că mă ajuți.
Majoritatea dintre noi suntem aici datorită ție.
Recunosc și că șansa de a scăpa din cușca generalului e ca tu să-ți găsești ritmul.
Dacă nu mai pot fi ce am fost odată?
- Atunci am pus-o toți. - Două minute.
Două minute până la transmisie.
V-am strecurat într-o cameră de hotel.
Ar trebui să fie în siguranță.
Portalul e deschis.
Cel mai aproape ar fi un depozit de lângă atelierul ei.
Zona e plină de roboți.
Să mergem!
Ce părere ai despre el?
Am fost îngrijorat la început, că e mult mai în vârstă.
Barba, părul...
- Nu, îmi place. - Idiotule!
Mă refer la chestia că e Alesul.
Știi că toată lumea care a fost cu el pe navă a murit.
O, da. O să ne omoare sigur pe toți.
Previzibil ca întotdeauna.
Smith.
Smith? Adică Agentul Smith?
Ce nebunie!
Sunt atâtea teorii despre ei doi și stau chiar acolo.
Codul ăsta e ciudat!
E ca un Agent, dar nu.
Un apel la rațiune.
Cum ne-ai găsit?
N-ai apreciat niciodată relația noastră.
Nu ca Analistul.
- Cine? - Doctorul meu.
A folosit legătura noastră și a transformat-o într-un lanț.
E atât de evident când o vezi, nu? Dar codul ăsta optimizat m-a lăsat paf.
Tot nu știu cum a făcut-o.
Tu, un nerod care chelește.
Amuzant!
Iar eu...
...și mai perfect.
Poate a exagerat cu ochii albaștri pătrunzători. Ce părere ai?
Ce vrei, Smith?
Am atâtea visuri, Tom!
Visuri mari.
În cea mai mare parte, fantezii de răzbunare extrem de violente,
dar, ca să le urmez, tu trebuie să renunți la ale tale.
Pare un conflict.
Inevitabil?
Nu e musai.
Trebuie doar să stai departe de Matrix și să mi-l lași mie pe doctor.
Poți să-l iei. Eu sunt aici pentru Trinity.
Asta e problema, Tom.
Știa că vei veni, cum am știut și eu.
Crede-mă...
Nu ești pregătită pentru el.
Căpitane, văd portaluri de la frecvențele inferioare.
Nu-i mai vreau lesa în jurul gâtului.
Am găsit niște cunoștințe vechi ale tale.
Bugs!
- Exilați. - Credeam că au fost epurați.
Tu?
Tu ești!
Atâția ani... Nu-mi vine să cred!
O, Doamne!
Mi-ai furat viața!
Ce încearcă Merv să spună e că situația lor seamănă cu a mea.
Pentru a-și primi viața înapoi, a ta trebuie să se termine.
Prinde-l!
Tu ai distrus
fiecare lucru, pupa-m-ai în fundul mătăsos!
Eram grațioși.
Eram stilați!
Aveam conversații!
Nu...!
Arta, filmele, cărțile erau mai bune!
Originalitatea conta!
Tu ne-ai dat porcăria de Face-Zucker,
Trântori-flix și pișăceala aia de Wiki cu climatul naibii!
Încă știu kung fu.
Neo!
Ca pe vremuri.
Neo.
M-am gândit la noi, Tom.
La codurile binare care formează natura lucrurilor.
Unu și zerouri.
Lumină și întuneric.
Alegere și absența ei.
Anderson și Smith.
Ai pierdut ceva, Tom.
Nu mai ești ce ai fost.
E adevărat.
Reușită!
Mersi.
Haide, Neo!
Căpitane. Ești bine?
Da. Unde e Neo?
Smith îl omoară.
Unde?
Mă simt prost pentru asta, Tom.
La urma urmei, tu ești cel care m-a eliberat...
...din nou.
Așa că tu, mai mult decât oricine, înțelegi de ce nu mă pot întoarce.
Ar fi trebuit să mă asculți.
Acum n-o s-o mai vezi niciodată.
Ce-a fost asta?
Ăsta a fost Neo.
Intră în formă.
Te simți bine?
Da.
- Va atrage o ripostă. - Am mai multe ieșiri pregătite.
Asta nu s-a terminat încă! Spinoff-ul după franciza noastră!
Ar trebui să mergem.
Nu pot.
Trebuie să vorbesc cu ea.
Neo, exilații ăia erau mai în vârstă decât tine și abia le-am făcut față.
Chiar vrei să faci asta acum?
Adică...
...arăți ca naiba.
Doamne! Ce? Ce s-a întâmplat?
Un accident.
Kush! Cheamă un doctor!
E în regulă.
- Nu am prea mult timp la dispoziție. - Nu eram sigură că o să te mai văd.
După ce am vorbit, mi-am dat seama...
...că viața mea nu era o viață.
La un moment dat, cred că am renunțat să caut ceva real.
Stai!
S-a întâmplat ceva.
Te-am căutat la cafenea.
Am început să mă întreb dacă mi te-am imaginat.
Iar azi-noapte am avut un vis.
În vis, erai înconjurat de poliție, apoi au început să ne urmărească.
- Pe noi? - Erai cu mine, pe motocicleta mea.
Cum s-a terminat?
Nu bine.
Eu am avut vise care n-au fost doar vise.
Vrei să spui un vis care s-a adeverit?
În sfârșit, putem vorbi ca adulții.
Urăsc să mint. Zău. Mă epuizează.
Eu și Tiff te așteptăm
de-o veșnicie.
Déjà-vu, nu?
N-are rost. Nu poți bate timpul.
Această derulare se întâmplă mai repede decât poți clipi.
Tu mi-ai dat ideea.
Dă-mi voie să rezum scopul nostru într-un singur cuvânt:
„Bullet Time”.
Știu. E ironic...
...să folosesc puterea care te-a definit ca să te controlez.
Am stat cu ochii pe tine
și tot ai găsit o cale de ieșire.
Deșteaptă mișcare, să folosești Modalul ăla.
Fă-mă optimist, dar asta ar putea duce la ceva bun.
Pielea nu arată prea rău de data asta.
Știu că-ți va fi dificil să auzi o parte din asta, după tot ce-ai pătimit.
Atâta durere și suferință,
doar ca să afli că lumea nu se sfârșește odată cu tine.
Surpriză!
Am fost acolo când ai murit.
Mi-am spus: „Aici e anomalia anomaliilor”.
Ce oportunitate extraordinară!
Întâi, a trebuit să conving Costumații să mă lase să vă reconstruiesc.
De ce pe ea? Ajungem și acolo. Și, nu-ți face griji, nu mă aude.
Să vă reînviez pe amândoi a fost extrem de scump.
Ca renovarea unei case. A durat de două ori mai mult și a costat dublu.
Am crezut că o să fii fericit să fii din nou în viață.
Cât de greșit!
Știai că speranța și disperarea sunt aproape identice în cod?
Am lucrat ani de zile încercând să activăm codul-sursă.
Eram pe cale să renunț, când mi-am dat seama...
Trinity.
...că n-ai fost niciodată doar tu.
Singuri, niciunul dintre voi nu are o valoare deosebită.
La fel ca acizii și bazele, sunteți periculoși împreună.
Fiecare simulare în care v-ați legat...
...să spunem doar că s-au întâmplat lucruri rele.
Neo!
Cu toate astea, atâta timp cât am reușit să vă țin aproape, dar nu prea aproape,
am descoperit ceva incredibil.
Acum, predecesorul meu iubea precizia.
Matrixul lui era plin de date inutile și ecuații.
Ura mintea umană.
Așa că nu s-a deranjat să vadă că ție nu-ți pasă de date, doar de ficțiune.
Singura lume care contează e cea de aici.
Și voi credeați cele mai mari tâmpenii.
De ce?
Ce validează și face ficțiunile tale reale?
Sentimentele.
Dă-mi voie...
Kush e unul dintre oamenii mei. Sunt peste tot.
E enervant să clonezi Agenți pentru o baterie.
E mult mai eficient să saturezi o populație.
Și, bonus, modul roi e extrem de distractiv.
Foarte frumos!
Te întrebi vreodată de ce ai coșmaruri?
De ce te torturează propriul creierul?
Suntem, de fapt, noi. Îți maximalizăm producția.
Funcționează așa.
O, nu! Poți opri glonțul?
Dacă te-ai putea mișca mai repede.
Uite cum e cu sentimentele. Sunt mult mai ușor de controlat decât datele.
Se pare că, în Matrixul meu,
cu cât te tratăm mai rău, cu cât te manipulăm mai mult,
cu atât produci mai multă energie.
E o nebunie.
Am stabilit recorduri de productivitate anual de când am preluat eu.
Și, cea mai bună parte, nicio rezistență.
Oamenii stau în tuburile lor, mai fericiți decât porcii în rahat.
Care e secretul?
Tu.
Și ea.
Tânjind tăcuți după ce nu aveți, îngroziți să pierdeți ce aveți.
Pentru 99,9% din rasa voastră, asta e definiția realității.
Dorința și frica, puiule.
Dă-le oamenilor ceea ce vor, nu?
Ea e singura casă pe care o ai, Thomas.
Vino acasă până nu se întâmplă ceva cumplit.
- Bugs! - Îl aud.
- Trinity! - N-ar trebui să-mi spui așa.
Îmi pare rău.
Trebuie să plec.
Dar o să mă întorc.
Neo! E timpul să mergem.
- Santinelele? - Mai rău.
Generalul mi-a ordonat să am grijă de navă.
Deci ne-ai urmărit?
Verifică-ți scanările pe rază lungă. Calmarii cercetează zona.
Are dreptate.
Poți să stai aici și să mori sau să vii să înfrunți curtea marțială.
Și tu numești asta alegere?
Sheperd ar fi trebuit să te lase calmarilor.
Sunt prea bătrână să stau la un proces plictisitor.
- Niobe, nu da vina pe Bugs. - Taci din gură!
Mi te adresezi cu „general”.
Și nu-i lua fostului meu căpitan funcția,
pe care a exercitat-o cu propria ei prostie oarbă.
Oarbă?
Îți pasă mai mult de cultivarea fructelor decât de eliberarea minților.
- N-o să avem discuția asta din nou. - Nu e o discuție. E o realitate.
Ai renunțat la oameni.
Îți spun eu la ce o să renunț,
la tine!
Sheperd, ia-o din fața mea!
Generale.
Jos armele!
Kujaku e un prieten.
Bună, prietene!
Bine.
El?
Generale.
Mersi că m-ai primit.
M-am gândit că, dacă există cineva care ar putea înțelege dezastrul ăsta,
tu ai fi aia.
Bună, Neo!
Te cunosc.
Am încercat să fiu cu ochii pe tine.
De ce?
Ne-am întâlnit cu mult timp în urmă.
Bună dimineața!
Sati.
Tata știa că ne vom întâlni din nou,
deși și-ar fi dorit împrejurări mai fericite.
Rolul lui neintenționat în cele întâmplate a fost cel mai mare regret al vieții lui.
Nu înțeleg.
Tata era inginerul-șef de la Anomaleum.
De la ce?
Tata a proiectat tuburile de renaștere, în care au fost închiși Neo și Trinity.
Îmi pare rău.
Știai ce s-a întâmplat cu el?
Știai că el și Trinity erau în viață
și nu mi-ai spus?
Au fost momente când m-am îndoit de decizia mea, Niobe.
Dar Io avea nevoie de tine.
Orașul ăsta trebuia construit pentru poporul tău, precum și pentru al meu.
Dacă ți-aș fi spus totul, ai fi avut o alegere foarte dificilă de făcut.
Prietenii...
...mă lasă să aleg singură.
Dacă a fost o greșeală,
ai scuzele mele sincere.
De ce ești aici acum?
Evadarea lui Neo a destabilizat Matrixul.
Anomaleumul își atrage curentul numai de la Trinity acum.
S-a declanșat un sistem de siguranță de a reseta Matrixul la versiunea anterioară.
Dar Analistul a oprit resetarea.
A convins autoritățile că te vei întoarce curând de bunăvoie.
Și de ce ar spune asta?
Dacă nu mă întorc, o omoară pe Trinity.
Confruntat cu revenirea în tubul tău
sau îndurarea morții lui Trinity din nou.
Ce ai alege, Neo?
Mă voi întoarce.
Analistul te cunoaște bine,
dar lucrul ăsta l-a făcut imprudent.
După ce ai fugit, ar fi trebuit să accepte pierderea și s-o evacueze pe Trinity.
Dar asta ar fi împiedicat oportunitatea extraordinară pe care o avem acum.
Acum câteva ore...
...nimeni nu m-ar fi putut convinge
că voi sta aici, încercând să explic o misiune
atât de nebună ca asta.
Ce faci?
- Mă ofer voluntar. - O, nu!
Tu ești singurul căpitan căruia îi ordon să se ducă.
Acum nu trebuie să-mi dai ordin, pentru că mă ofer voluntar.
Mai am nevoie de doi.
V-ați pierdut mințile?
Nici nu știți despre ce e vorba.
Generale, te cunoaștem.
Dacă spui că e important, niciunul nu va alege să stea acasă.
Mulțumesc.
Curaj și noroc!
Trinity e ținută în Anomaleum, care se află în turnul de transmisie.
Pasajele folosite pentru a-l salva pe Neo sunt acum sigilate
și o legiune de Santinele patrulează turnul.
Deci camuflarea va fi primordială.
Dacă nu îi alarmăm, prima parte a misiunii ar trebui să fie cea mai ușoară.
Adică să traversăm Câmpurile de Fetuși, să ne furișăm într-o centrală electrică,
să urcăm într-un turn de doi kilometri păzit de mii de Santinele?
- Asta e partea ușoară? - Exact.
Trebuie doar să convingem pe cineva care face asta zilnic
să ia pe unul dintre noi cu el.
La 50 m sub Anomaleum, e un strat de filtre amniotice.
Ascuns pe marginea asta e un mic orificiu hexagonal.
Acest orificiu duce aerul în modificatorul corpuscular,
care oxigenează bio-gelul folosit în capsula lui Neo.
Am înțeles.
Exomorful sare în fostul buric al lui Neo.
Ce-ar putea merge prost?
Odată înăuntru, Morpheus va folosi Operatorul de Sistem,
pentru a deschide linia evacuatorului și a decupla maceratoarele.
Pentru a deconecta corpul lui Trinity, cât mintea ei rămâne conectată la Matrix,
îmi va mai trebui un creier uman pentru a face bypassul.
Și, cum Neo trebuie să fie cu Analistul, singura minte destul de apropiată
e a ta.
Normal.
Mersi, Cybebe.
Trinity va trebui să mai ia pastila roșie?
Din moment ce eu și Kujaku îi transferăm conștiința pe navă, nu e strict necesar.
Dar contează să fie alegerea ei.
Extragerea unei minți confuze sau incerte, după toate probabilitățile, o va ucide.
Dar chiar dacă e ceea ce vrea,
nu va ordona Analistul Santinelelor să te oprească?
Ba da.
Dar, dacă planul meu funcționează, nu va conta.
De ce?
Pentru că vom fi deja plecați.
Când cineva se gândește atât de mult la un plan, trebuie să existe un motiv.
Când tata și-a dat seama cum va fi folosit Anomaleumul,
mi-a transferat pe ascuns proiectele.
Analistul i-a descoperit trădarea
și a pus ca părinții mei să fie epurați.
Și eu aș fi fost ucisă, dacă n-ar fi fost Kujaku.
Nu trece zi în care să nu-i jelesc.
Mă rog pentru ziua asta de foarte multă vreme.
Ne apropiem de transmisie.
M-am gândit că ar trebui să știi că sunt aici datorită ei.
Nu-mi doream decât să fiu la fel de neînfricată ca Trinity.
Dar am văzut cum a reacționat în atelier și...
Te întrebi dacă nu greșesc.
Dacă e prea târziu?
Dacă nu mai e Trinity?
Eu n-am crezut niciodată că sunt Alesul.
Dar ea, da.
Ea a crezut în mine.
E rândul meu să cred în ea.
Acum devine complicat.
Ai mai făcut vreo operație ca asta?
Încă nu.
Începem.
Bun venit acasă!
Tot ce vreau e să vorbesc cu ea.
Cu Tiff, vrei să spui?
Întoarce-te și o să poți vorbi cu ea de câte ori vrei.
Poate chipeșul Chad va avea ceva de spus.
Dacă îmi spune că asta vrea...
...câștigi.
Chiar?
Dar, dacă mă vrea pe mine...
...ne lași să plecăm liberi.
Și de ce aș face ceva atât de prostesc?
Sunt pe o navă plină de oameni care mă vor deconecta
înainte să te lase să mă iei înapoi.
Dacă vrei acest Matrix...
...asta e singura ta șansă.
Dar de unde știu că nu te vor deconecta oricum?
Așa cum știu și eu că o să ne lași să plecăm.
Bine.
Îmi plac testele.
O vom lăsa pe Tiff să decidă.
Asta e.
Bypassul e gata.
Și acum?
Așteptăm.
Nu pare o nebunie să venim până aici și s-o lăsăm aici?
Trebuie să-i respectăm decizia.
Și, dacă ea spune nu...
...ce se întâmplă cu Neo?
În acest moment, cea mai importantă alegere din viața lui Neo
nu e decizia lui.
Am văzut asta în visul meu.
Dacă aș fi fost Oracolul, poate aș putea să-ți explic.
Oracolul.
Din jocul tău?
Nu e un joc.
O, Doamne!
După ce ai plecat, m-am dus acasă
și l-am jucat.
Mă tot gândeam...
...de ce mi se pare poveste asta o amintire?
E o parte din mine...
...care simte că parcă te-am așteptat toată viața.
Și partea asta spune: „Ce naiba ți-a luat atât de mult?”
Nu am un răspuns ușor.
Poate că mi-a fost teamă de asta.
Teamă de ce s-ar putea întâmpla.
Teamă să nu rănesc singura persoană pe care am iubit-o vreodată.
Aș vrea să fiu cine crezi tu că sunt.
Dar uită-te la mine.
Nu pot fi ea.
- Mamă! - Mamă! Haide!
- Mamă! - E Callie.
E real?
- Trebuie să vii! - Trebuie să plecăm.
Tiff, bună!
Nu știu ce se întâmplă aici, dar mă bucur că te-am găsit.
- A fost lovită de o mașină! - Știu, e o nebunie. Fugea după tine.
- Îi pun brațul în ghips. Haide! - Doctorul a spus că va fi bine.
Trebuie să vii cu noi la spital.
E prea târziu.
Înțeleg.
- Tiff, haide! - Haide!
Ce se întâmplă?
Neo s-a înșelat.
Tiffany.
Tiffany, trebuie să vii cu noi.
Tiffany!
Aș vrea să nu-mi mai spui naibii așa!
Urăsc numele ăsta.
Numele meu e Trinity și ar fi bine să-ți iei mâinile de pe mine.
Neo!
Trinity!
O, la naiba!
Scoate-o! Scoate-o!
Ce dezastru!
E greșeala mea. N-ar fi trebuit să insist. Femeile erau atât de ușor de controlat!
Știi că n-am cum să vă las să plecați liberi.
Nu se poate întâmpla.
Bănuiesc că e déjà-vu din nou.
Ea moare...
...și e numai vina ta.
Minciuni, minciuni și alte minciuni.
Smith?
La ce s-a ajuns dacă nu mai poți avea încredere nici într-un program?
Cum...?
Eu și Tom avem mai multe în comun decât știi.
După ce a ieșit, să spunem doar...
...că am fost liber să fiu eu însumi.
Da!
Trinity?
Ești gata?
Da.
O, nu...
Distrugeți-o! Distrugeți-o!
Nu.
Opriți-i!
Crezi că s-a terminat?
Blocare totală. Inițiați roiul!
Aici, alianța noastră neașteptată se termină.
Știi diferența dintre noi, Tom?
Oricine ar fi putut fi tu.
În timp ce eu am fost mereu oricine.
Ce s-a întâmplat?
Ce?
O, nu! Mișcați-vă!
Ieșiți naibii de acolo!
- Cât de rău? - Foarte rău.
Da, e rău.
Presupun că nu mai poți zbura?
Da, nu se va întâmpla.
Neo! Urcă!
Calliope! Ia răniții!
Restul, rămânem cu ei!
Cum e?
Semnele vitale sunt bune.
Semnalul ei e puternic, căpitane.
Bravo, căpitane!
Tot ce ne trebuie e un miracol.
Urăsc roboții!
- Scoate-ne de aici! - Încerc!
Blocajul ne urmărește. Roiul e peste tot. N-am mai văzut așa ceva.
Seq, ce e aia?
Ce e?
Ce...?
Transformă roboții în bombe.
La naiba!
Lexy?
Sheperd are probleme.
Conectează-mă!
Dacă te bag, nu știu dacă pot să te scot.
Nu!
Ce fac?
Îi adună într-o zonă de măcel.
Căpitane, trebuie să te grăbești.
Rezistă, Lex!
Lexy!
Uite-i!
Lex.
Bugsy.
Da, la naiba!
Seq, unde e Neo?
E rău. Sunt încolțiți. Se duc pe un acoperiș.
Fibrilația atrială e critică. Moare, dacă n-o extragem.
E atât de frumos!
Îmi amintesc asta.
Îmi amintesc de noi.
Visul meu s-a terminat aici.
Nu ne putem întoarce.
N-o să ne întoarcem.
Pot face saltul?
Nu eu fac asta.
Tu faci asta?
Pa!
Cât de dramatic!
„Tiffany”?
A fost o glumă între noi.
De amuzament, atâta tot.
De amuzament?
Cam ca asta?
Bine. Au!
Dacă urai numele atât de mult, de ce ai ascultat ca o cățea cuminte atâta timp?
Da. Sigur a cerut asta.
N-o poți controla?
Asta a fost pentru că ai folosit copii.
Avem câteva întrebări.
Ai încercat să activezi sistemul de siguranță.
Costumații au încercat.
Evident, fără controlul codului-sursă, știam că e imposibil.
De ce nu te-au epurat Costumații?
Deoarece cunosc sistemul.
Cunosc oamenii.
Și vă cunosc pe voi.
Acum sunteți mulțumiți de ce ați făcut.
Ar trebui. A fost o victorie. Bravo!
Și acum?
Ați venit aici să negociați un fel de înțelegere?
Credeți că dețineți toate atuurile, pentru că puteți face orice vreți pe lumea asta.
Eu zic: „Faceți-o!”
Refaceți-o! Faceți-vă de cap!
Pictați cerul în culorile curcubeului. Dar uitați care e chestia.
Oile nu pleacă nicăieri.
Le place lumea mea.
Nu vor sentimentalismul ăsta.
Nu vor libertate sau putere.
Vor să fie controlați.
Tânjesc după confortul certitudinii.
Iar asta înseamnă voi doi, înapoi în tuburi,
inconștienți și singuri, la fel ca ei.
Nu suntem aici să negociem nimic.
- Eram pe cale să refacem lumea ta. - Să schimbăm câteva lucruri.
Îmi cam place ideea de a picta cerul în culorile curcubeului.
Să le reamintim oamenilor ce poate face o minte liberă.
Eu am uitat. E ușor să uiți.
- El face asta ușor. - Așa este.
Ceva la care ar trebui să se gândească.
Înainte să începem, am decis să trecem să-ți mulțumim.
Ne-ai dat ceva ce n-am crezut că am putea avea.
Ce anume?
Încă o șansă.
M A T R I C E A Î N V I E R I
PENTRU MAMA ȘI TATA „Din dragoste se naște totul.”
Acceptați realitatea, oameni buni! Filmele sunt moarte.
Jocurile sunt moarte.
Narațiunile? Moarte.
Mass-media e doar un răspuns neuronal și condiționare virală.
Stai, despre ce vorbiți voi doi?
Clipuri cu pisici.
Ce ne trebuie nouă este o serie de videoclipuri
numite „Catrix”.
Subtirare: Retail
Resync: BLU DUAINE blu.duaine@protonmail.com