Режисьор: БОНГ ДЖУН-ХО
Добър ден. На този ден, 1 юли 2014 г...
в този час, 06.00... ние сме първото летище в света...
тема на толкова много противоречия през последните 7 години...
продължило развитие.
Протестите от екологични групи и редица
развиващите се страни продължават.
...Твърди се, че CW7 е отговорът на глобалното затопляне.
И ние сме свидетели.
...Лидерите, които твърдят,
че глобалното затопляне вече не може да бъде игнорирано.
Днес, 79 страни ще започват разпръскване на CW7...
в горните слоеве на атмосферата.
... И изненадващо свали средната глобална температура...
Това е само един ден след като...
Според учените, изкуственото охлаждане от веществото CW7...
ще доведе до намаляване на средната
глобална температура до управляемо ниво.
Като революционно решение за затоплянето
на планетата на човечеството.
СНЕЖЕН СНАРЯД превод m333
Скоро след разпръскването на CW7, светът
замръзна. Целият живот беше обявен за изчезнал.
Малцината, които се качиха на тракащия ковчег...
са последните оцелели от човечеството.
Проверка.
17 години по-късно 2031.
Добре, наредете се. Всички да седнат.
Едно, две, три... четири, пет, шест...
Продължавай. Продължавай.
Хей ти, седни. - Къртис, седни.
Седни.
Казах, седни!
Какво, по дяволите, правиш? - Броя.
Не можеш ли да седнеш и да броиш? Искаш да те застрелят ли? Ти си луд.
Млъкни, Едгар. Мисля.
Има ли опитен цигулар тук?
Вдигнете ръцете си. Цигулар!
Изправете се, елате напред. - Храна, елате и си вземете.
Цигулар, те се подиграват.
Тези копелета в предните секции мислят, че ни притежават.
Ядейки пържола за вечеря слушат безплатно музика.
Ще бъде различно, когато стигнем там.
Искам пържола.
Извинете, сър.
Съпругата ми и аз свирехме на цигулка в симфоничния оркестър на Бостън.
Аз бях солист. - Можеш ли още да свириш?
Разбира се, никога не се забравя. - Покажи ми ръцете си.
Ти, последвай ме.
Остави вещите си, трябват ни само ръцете ти.
Две? - Да, двете ръце.
Моята съпруга Дорис свири красиво. По-добре от мен, дори.
Трябва им само един човек.
Тогава аз няма да отида.
Дорис, Дорис...
Седнете, всички. - Седни.
Те не могат просто... - Седни.
Тези шибани копелета. - Сега не му е времето.
Кога е времето? - Скоро.
Дорис. Ще се върна. Всичко е наред.
Ще се върна.
Какъв е вкусът на пържолата? Ядох веднъж, но не мога да си спомня.
Ако не можеш да си спомниш тогава е по-добре, че си забравил.
Как мирише, когато я готвиш? Трябва да се разнася наоколо.
Къртис. Този ли е? - Не е този.
Съжалявам. - Къртис, тук!
Тимбо!
Как я караш, приятел? Дай ми юмрук.
Слушай. Мисля, че ми трябва този протеинов блок.
Какво ще кажеш да изтъргуваш, този за онзи?
Не.
Добри преговори, Къртис. Ето, дай ми този, а аз ще ти дам...
Спокойно, спокойно... Ела тук, Тими.
Хайде...
Имам идея. Ще ти дам този и онзи за това.
Какво ще кажеш? - Не.
Хвани го.
Тими!
Тимоти, майка ти ще те напляска. Къде, по дяволите, отиде?
Хей, ела тук. Дайте ми го.
Здравей Хосе, как си?
Тими! Ела при мен.
Едгар, защо го остави да се качи там?
Не съм той сам се качи. Много е пъргав.
Той е на 5. - Той е много пъргав 5-годишен.
Тими, сладурче, слез долу.
Ела тук. Какво искаш за него?
От целия влак? - От целия влак.
Топката. - Топката? Не.
Съжалявам, не мога да направя това. Не мога да направя това.
Да, топката за цял час.
Дадено.
Къртис. Време ли е?
Все още не, Таня. Скоро.
Червена хартия? - Да, това чакахме.
Нашият информатор ни даде име.
Н, A, M...
Нам Kоонг Mин Су.
Той е експерт по сигурността. Той е в затвора сега.
Шегуваш се нали? Той е в затвора? - Излез.
Просто казвам, какъв шанс имаме... - Едгар.
Мисля, че ако този човек казва, че е такъв велик експерт по сигурността...
Защо не се освободи сам? - Това е достатъчно! Върви.
Да вървим, Тим. Хайде, да вървим.
Едгар просто иска да помогне. Той мисли, че ти си светът.
Не трябва да ми се покланя така. Аз не съм този, за който ме мисли.
Ти се грижиш за нас.
Добре, ние сме тук.
Опашката, карантината, затвора.
Врата, врата, врата.
За 4 секунди всичките три врати са отворени едновременно.
Имаме 4 секунди да преминем през трите врати и да измъкнем Нам.
Този Нам ще ни прекара през останалата част от пътя.
Нашата съдба зависи от този човек.
Да.
Ако се съгласи да ни сътрудничи,
може да ни отведе чак до предната част на влака.
Най-предната част?
Да.
От тук до предната част на влака. Имаме само един опит.
Контролираме ли двигателя, контролираме света.
Без това, нямаме нищо.
Всички предишни революции не са успели, защото не са завзели двигателя.
Какво искаш да кажеш?
Този път ще завземем двигателя.
После какво?
Ще ги убием. - Уилфорд?
Ти трябваше да управляваш влака сега, не Уилфорд.
Аз съм сянка на бившата ми сянка.
Моето време беше преди десетилетия.
На колко години е Гилиам? - Млъкни, Едгар.
Не казвам, че искам това да се случи, не това казвам.
Искам да кажа, че ще умре някой ден.
И когато това се случи, ти ще трябва да поемеш.
Ще се наложи да управляваш влака.
Аз не съм лидер.
Не знам.
Мисля, че ще бъдеш доста добър, ако питаш мен.
Едгар.
Колко назад си спомняш?
Не знам, като какво? - Майка ти, помниш ли я?
Мога да си спомня лицето...
от време на време.
Но не е ясно.
Стойте долу, всички.
Всички да останат на място. - Погледни ме.
Лягай долу, по-тихо.
Медицинска инспекция. Само децата. - Всички деца идват с мен.
Това е медицински преглед. Справяш се добре.
Всички, всички деца.
Всички деца? - Точно така, ела.
Стойте там, госпожо. Просто стойте там.
Добре, още един.
Да, хайде.
Трябва да отидеш.
Това е просто медицински преглед. Вие просто стойте там.
Хайде, точно така. Ела с останалите, добре.
Вие, отидете и проверете.
Не мърдай. - Върви, Тими!
Тими!
Това е нейното дете!
Анди!
Върни ми сина ми.
Дай ми сина, скапана кучко!
Анди!
Нека хвърли обувката си.
Тими! - Тим!
На тази височина, се нуждаем само от 7 минути.
7 минути са отредени за вашата реч, сър.
Това е толкова разочароващо.
Нямаме нужда от всичко това, имам само 7 минути.
Пътници...
Това не е обувка.
Това е нарушение.
Това е размер 10 хаос.
Това, виждате ли това? Това е смърт.
В този локомотив, който наричаме дом, има едно нещо...
между нашите топли сърца и студа... Облекло? Джинси? Не, ред.
Редът е бариерата, която задържа студа и смъртта.
Всички ние, на този влак на живота...
трябва да останем в нашите разпределени станции...
всеки един от нас трябва да заеме... своята предопределена позиция.
Бихте ли носили обувки на главата си?
Разбира се, че няма да носите обувка на главата си.
Обувката не принадлежи на главата ви. Обувката принадлежи на крака ви.
Шапката принадлежи на главата ви. Аз съм шапка, вие сте обувка.
Аз принадлежа на главата, вие принадлежите на крака.
Да? Това е.
В началото, редът бе предвиден във Вашия билет.
Първа класа, икономична, и гратисчии като вас.
Вечният ред е предписан от Свещения двигател.
Всички неща произтичат от Свещения двигател.
Всички неща на своето място. Всички пътници в техните секции.
Водата тече, нивото се покачва... отдава почит на Свещения двигател.
В своите собствени...
предопределени позиции.
Така е то.
Сега, както в началото... Аз принадлежа към предната част.
Вие принадлежите към опашката.
Когато крака се стреми към мястото на главата...
свещената граница е премината.
Знайте си мястото. Пазете си мястото.
Бъдете обувка.
Имаме 42 секунди.
Значи можем да продължим да коментираме с господин Уилфорд,
божествения пазач на Свещения двигателя.
Сър? Г-н Уилфорд?
Там ли сте?
Там ли сте, сър?
Разпадна се. Ами...
Г-н Уилфорд е много зает човек.
Така е то.
Просто ще гледаме ли?
Не сега. - Няма просто да седя тук.
Не, добре съм.
Спрете, спрете точно там. Седни.
Остави това безполезно оръжието. Свали го.
Отдавна не сме се виждали, г-н Гилиам.
За мен е удоволствие!
Изглеждате здрав.
Той е добре.
Министър Мейсън, моля да предадете съобщение на г-н Уилфорд.
Разбира се, какво? - Кажи му, че трябва да поговорим.
Е, можете да говорите с мен.
Г-н Уилфорд няма причина да Ви посети тук.
Не тук. Отпред.
Приятно ми е да го чуя. Синът ти ще бъде герой, обещавам.
Или дъщеря, каквото и да е. Взех го.
Вашият принос е надлежно отбелязан. - Благодаря.
Много съжалявам, че те прекъсвам докато се молиш.
Съжалявам. Вземи си Буда обратно, благодаря много.
Размърдай се! Размърдай се!
Спри да се мотаеш наоколо.
Имам по-добра партида. Силни, пресни, ненарязани.
Искаш ли да опиташ?
Колко протеинови блокчета за 10 скали с неизрязани Kронол?
Те нямат куршуми. - Защо мислиш така?
Спомняш ли си какво каза Мейсън?
Тя каза: "Остави това безполезно оръжие".
Тя имаше предвид, че... не е дала заповед да ме застрелят.
Не. Мисля, че оръжията са буквално безполезни.
Те са използвали всичките си куршуми преди 4 години в последния бунт.
Куршумите им са се изчерпали.
Ако грешиш, ще свършим преди дори да започнем.
Мисля, че трябва да бъдем търпеливи.
Изчакай следващото червено писмо.
Вляво. И отдясно.
Все още не, нагоре. Сега наляво.
Добре, добре.
1... 2... 1... 2... 1... 2... 1... 2...
Ало? Андрю.
Андрю!
Събуди се. Възход и блясък.
Когато мечтаеш твърде много за слънцето, забравяш дърветата.
Това е твоят син.
Съжалявам, че не е много добра.
Това не е най-добрата ми работа, малко е тъмна.
Ако се вгледаш дълбоко в очите, може да видиш малко надежда.
А моето момче? Имаш ли на Тими? - Да, Таня. Направих.
Спокойно, спокойно. Да не се нараниш.
Ето, ето го, Тими.
Виж го.
Една малка усмивка.
Къртис, трябва да дойда с теб. - Не, Таня, съжалявам.
Ще съжаляваш, ако не ми позволиш.
Отивам отпред и ще накарам тази кучка да съжалява, заради момчето ми.
Стегни този повече.
Знаеш, че съм по-силна от всички тези кльощави войници.
Моля те.
По дяволите, какво става?
Промяна на графика, момчета. Хайде да се върнем.
Сега или никога.
Не изпадайте в паника. Придържайте се към плана.
Скрийте това, скрийте оръжията си в дрехите.
Проверка. - Да.
Наредете се.
Добре, седнете.
1... 2... 3... - Какво по дяволите ще правим?
6... Продължавай.
До гуша ми дойде от тези глупави протеинови блокчета.
Да, глупави са. - Гладен съм.
Искам пиле. - Няма да седнем за това лайно.
Искаме пиле! Пиле!
Тихо! Бъдете тихи!
Успокойте се. Всичко е наред.
Искате го мъртъв? Това ли е? Бъдете тихи.
Продължаваме, нали?
Хайде, да вървим! Нека го направим.
Пушките. - Не, можем да ги вземем.
Имаме числено превъзходство над куршумите им.
Това е. - Къртис, хайде.
Нямаме време, трябва да го направим сега.
Те нямат куршуми! Те нямат куршуми!
Продължавай, продължавай!
Затворете бързо вратата. - Млъквай
Добре съм, Грей. Върви.
По дяволите.
Нам Kooнг Мин Су. Kронол наркоман. Това обяснява много неща, нали?
Побързай, Едгар. - Побързай?
Много съжалявам, че ви накарах да ме чакате.
Очевидно работя тук, така че...
Отвори го. - Ето.
Kронол...
Значи това е Kронол? Чух, че е доста голям в предната част.
Внимавай, че така тези момчета халюцинират.
Това е промишлен отпадък.
И е силно запалим.
Ти ли си Нам Kooнг Мин Су, специалист по сигурността?
Ти ли си създал всички ключалки на вратите
и системите за сигурност във влака?
Виж човека, той си е отишъл. Погледни в очите му.
Изпържил си е мозъка с тази шибана гадост.
Ти ли си Нам?
Нам, чуваш ли?
Да, слушам те, копеле.
Името ми не е "Нем", а "Нам". Намгоунг Mинсу, по дяволите.
Намгоунг е името ми, моята фамилия е Mинсу, задник.
Неизвестни думи.
Опитайте отново с правилния речник.
Нуждаем се от помощта ти. - За какво?
Отиваме отпред. - Нужен си ни, за да отвориш вратите.
Ако не искам?
Отрязване, направо от бъчвата.
За всяка врата, която отвориш, ще получиш по едно от Kронол.
Исусе, Марлборо Лайт?
Не мога да го повярвам. Цигарите са изчезнали от 10 години насам.
Искаш и ти да пушиш ли, задник?
Това е прекалено хубаво за лайно като теб.
Ще ти го обясня просто. Помагаш ни, получаваш наркотици.
Ако не, ще те върнем обратно, където те намерихме.
Какво избираш, задник?
Чан. Чан, махай се от тук. Хайде махай се.
Достатъчно.
Ще те върна в чекмеджето.
Ставай.
Дъщеря ми, Йона. За да се придвижите напред, трябва ни тя.
Значи идваш с нас?
За всяка врата, искам два блока от Kронол.
И тя ли е наркоманка?
Никой няма там.
Kронол?
Вижте всички тези легла. Къде са всички?
Изглежда, че са напуснали набързо.
Има храна на масата.
Това не може да е прозорец, нали?
Все още е студено.
Мъртво.
Всичко е мъртво.
Добре, да вървим всички. Не сме дошли тук за това.
Чухте човека, да вървим. Движете се. - Нем... Нам!
Kронол! - Как разбра, че нямаше никой там?
Той бяга.
Пол?
Пол! Какво прави той?
Изглежда толкова различно. - Само секунда.
Използва се, за да бъде автоматично, но е трудно, когато изчезнаха.
Това не е Пол, който помня. - Не.
Пол? Аз съм Къртис!
Те няма да се върнат, така че сега аз трябва да го направя.
Ръчно.
Значи така се прави. Все още е горещо.
Виж ги. Свърши добра работа.
Точно така, това е вашата храна. Това са вашите протеинови блокчета.
За това ли те взеха? За да правиш този боклук?
Пол?
Сам ли беше през цялото това време?
Сам. В зоната.
Отиваме отпред. Ела с нас. - Добре, отивате отпред? Да.
Но няма начин, моето място е тук. - Тук? Да правиш този боклук? Защо?
Ти не можеш да направиш това. - Добре.
О, човече. През цялото това време, ние ядяхме този боклук?
Аз също ги ядох, нали знаеш? Всеки божи ден.
Откъде взе това? Ти ли написа това?
Не съм аз...
Защо имаш това? Кой ти го даде?
Просто ми ги оставяха.
Слагах ги в протеиновите блокчета, аз ги запечатвах вътре.
Това е.
Секцията за водоснабдяване? - Да, само няколко вагона напред.
Това е мястото, където водата се пречиства и рециклира.
Това е една от най-важните секции във влака.
Ако я завземем, ще имаме предимство?
Дори не е нужно да отидем отпред.
Контролираме ли водата...
ще контролираме преговорите.
Извинявай, съжалявам, че те безпокоя,
да ти донеса чаша вода, за да ускорим това?
Ще побързаш ли човече? Само тебе чакаме.
Моя ли е вината? - Да твоя е.
Въпреки, че миришеш това нещо...
времето вероятно далечна концепция за теб, нали?
Разбира се, аз го правя за Kронол.
Ето отново. Kронол това, Kронол онова...
Всемогъщи Боже, свърши малко работа.
Ти си този, който ми дава това.
Така ли? Това е, за което питаш всеки път, когато отвориш врата.
Йона? Йона е, нали?
На колко години си?
17. - 17, ти си родена във влака тогава?
А ти?
17 години на Земята.
17 години в опашката.
Земята? Как беше?
Не си спомням. - Защо?
Не искам да си спомням нищо отпреди да срещна Гилиам.
Йона.
Ясновидец ли си? - Ясновидец? Какво е това?
Изглежда винаги знаеш какво се крие зад вратите.
Виждаш ли неща в ума си?
Не я отваряй. - Какво?
Спри!
Бъди внимателен.
Да. Ти също.
Екип 2, движение. - Движение напред!
Минаваме моста на Екатерина!
Ние сме на моста, момчета! - 10...9...8...7...
5...4...3...2...1.
Честита нова година! - Честита нова година!
Мразя да остарявам, мразя.
Всички на земята!
Дръж се.
Удар!
Все още не. Втори.
Стой долу.
Нам, какво правиш? Какво правиш?
Пъбъркал се е.
Приближаваме се.
Безопасно преминаване.
Едно, две. Едно, две.
Честит мост на Екатерина, мръсни гратисчии.
Вие, хора, които, ако не беше доброжелателният Уилфорд...
щяхте да сте замръзнали преди 18 години...
Вие, хора... които смучете от щедростта на Уилфорд...
за храна и подслон.
И сега, пред нашата секция за водоснабдяване...
се отплащате за неговата доброта... с насилствено хулиганство.
Боклуци такива.
Точно 74% от вас ще умрат.
Приятелю, страдате от неоправдан оптимизъм, който ще ви погуби.
Това ще бъде добро.
Какво? Какво каза той? - Каза, че сте прецакани.
Трябва да победите тези.
Има тунел веднага след Екатерина... - Тунел?
Най-дългия. - Какво правиш? Бягай.
Всички на земята!
Давай, давай, давай!
Чан, махай се, изчезвай.
Чан! Имаме нужда от огън!
Чан, донеси огъня.
Хвърлете ги отзад, ще получите светлините тук.
Чан, кибрита.
Ще ви смажем, копелета!
Полицай Фуи! Какво правиш? Не ме гледай. Виж тях.
Пусни ме, спри да стискаш крака ми.
Предаваме се! Предаваме се!
Предаваме се, той ще ме убие ако не се предадем.
Разбира се.
Къртис!
Спри!
Спрете всички!
Хвърлете оръжията си!
Спрете! - Всички да спрат!
Правете това, което казва той.
Хвърлете оръжията си!
Не гледай.
Оцелели.
Измийте се.
Секцията за водоснабдяване...
Измийте кръвта.
Виждали ли сте тези деца?
Не знам нищо за...
Къде са те, кучко?
Не знам, не съм аз.
Кажи ни или ще ти отрежем ръката, копеле.
Уилфорд знае.
Уилфорд обича деца. Той знае.
Ето защо изпрати жълтия червей да ги вземе за него.
Уилфорд ви трябва, не аз!
Уилфорд обича деца?
Всичко, за което го е грижа е неговият двигател.
Двигателят е свещен.
И Уилфорд е божествен.
Уилфорд е милостив.
Обади му се.
Виж дали ще дойде да те спаси. - Да.
Уилфорд е милостив. Обади му се.
Той няма да дойде тук, той няма да напусне своя двигател.
Ще те разкъсаме на малки парченца, все още ли няма да дойде?
Когато контролираме водата и я спрем, той ще трябва да дойде.
Да спрете водата?
Ще осъдите само вашите собствени хора.
Водата идва отпред.
Носът на влака, събира сняг и лед и го превръща във вода.
Подобно на хобота на слона.
Водата идва в устата. Не и в скитника, Къртис.
Да, Уилфорд Ви познава добре, г-н Къртис Еверет.
Той Ви наблюдаваше.
И знаем, че няма да навредите на собствените си хора.
Жалко, че не можахте да спасите Вашия втори в командването,
как му беше името? Едгар?
Затваряй си устата! - Г-н Къртис, аз мога да ви помогна.
Можеш да умреш, това е, което можеш да направиш.
Не, аз мога да ви помогна. Кълна се. Чуйте ме.
Уилфорд няма да дойде тук. Той няма да дойде.
Вие трябва да отидете при него. И аз мога да ви заведа.
Познавам влака, мога да ви гарантирам безопасно преминаване.
Защо да ти вярвам?
Защото искам да живея.
Значи, ще предадеш Уилфорд милостивия?
Ако ви отведа отпред...
трябва да го убиете. Ще ви заведа достатъчно близо.
Убивате него, а мен оставяте да живея.
Къртис?
Все още ли си решен да продължиш?
Разбира се. Дори не сме на половината път.
Вече стигна по-далеч от всеки друг.
Дори от Макгрегър преди 4 години.
10, 20 вагона, това няма значение, ако не стигнем до двигателя.
Те просто ще се прегрупират и ще ни нападнат отново. Трябва да ги спрем.
Толкова много бяха убити.
Загубихме толкова много.
Знам. - Видя ли нашите хора?
Те са изтощени.
Казах им да се измият...
така че да мога оценя щетите.
Нека да вървим напред.
Имаме Мейсън, можем да се движим много по-бързо.
Ти стой тук с ранените и пази затворниците.
Позволи ми да завзема двигателя, ще те извикам, за да ни водиш.
Стига, Къртис. Защо правиш това?
Знаеш много добре, че вече си нашият лидер.
Трябва да го приемеш.
Как мога аз да водя, ако имам две добри ръце.
Това е отживелица.
По-добре да имаш и двете си ръце...
Не можеш да направиш много с една, нали знаеш?
Особено, когато те прегърне жена.
Много по-добре да имаш две ръце, не си ли съгласен?
Като стигнете до тесен мост...
има голяма врата с W върху нея.
Уилфорд е там.
Не позволявай на Уилфорд да говори.
Отрежи му езика.
Добре, нека всички влезем вътре. Пригответе се.
Перфектно, перфектно. Шапката ти стои добре.
Сега Грей...
Трябва да отидеш с Къртис.
Забравих някого.
Добре.
Kронол.
Не ми обръщайте внимание, обратно на работа всички. Обратно на работа.
Министре, добре ли сте? - Добре съм.
Моля, не го яжте...
Те са приятелски настроени, няма да ви ухапят.
Нека опитат доматите.
Можеш да ядеш и това ли?
Родените във влака няма как да знаят за това.
Израснал съм ходейки по него.
Това се намира под снега. На земята.
Какво е това? - Движи се.
Под земята.
Какво означава това?
Някой от вас иска ли суши?
Да, по дяволите...
Да?
Вие, хора сте големи щастливци.
Това се сервира само два пъти в годината. През януари и юли.
Защо? Няма достатъчно риба ли? - Достатъчно не е критерият.
Баланс. Този аквариум е пълна екологична система.
И броят на отделните единици...
трябва да бъде много внимателно, прецизно контролиран.
За да се поддържа правилното устойчиво равновесие.
Не, изяж това.
Знаеш ли от какво е направено?
Захапи.
Къртис, приятелю, мислиш ли, че бихме могли...
да свалим това за следващата секция?
Не съм ти приятел. И защо да го правя?
Заради младите? Образование?
Тихо! - Добро утро, деца.
Имам удоволствието да ви представя гостите от опашката.
Да, какво ще кажем за гостите от опашката, деца?
Здравейте, гости от опашката.
Тими!
Анди! Анди?
Това малко момче... Името му е Тими.
Това е синът ми. Моля да погледнете добре картинката.
Аз ги видях. - Кога?
Къде? - Дойде от там, отиде натам.
Това ли е всичко, момче? - Да.
Плачеха ли? - Не, но изглеждаха така сякаш искаха.
Чух, че хората от опашката...
са мързеливи кучета и пият собствената си урина.
Не, те са много добри. Много приятни и милостиви. Това е.
Министър Мейсън, тъкмо щяхме да гледаме видеото.
Много добре.
Уилфорд!
От най-ранна възраст, любовта към локомотивите
на г-н Уилфорд била очевидна.
Когато порасна, ще живея във влак вечно. Завинаги!
Ранните му мечти се осъществили...
когато основал своята транспортна империя... Уилфърд индъстрис.
Но най-голямата му мечта е била да изгради...
луксозна локомотивна круиз линия...
свързваща железниците на целия свят в една.
Кръглата жп линия, която е дълга 438000 километра...
и завършва един кръг всяка година.
В екстремния студ на Арктика, и жегата на африканската пустиня...
Влакът на Уилфърд е устойчив...
притежава най-изтънчения дизайн... съвременна технология...
Трудно е да се повярва...
че хората в стария свят се подигравали на г-н Уилфърд.
Те го критикували за свръх инженерството...
и свръх оборудването на този прекрасен влак.
Но г-н Уилфорд знаеше нещо, което те не знаеха.
И какво беше това?
Всички световни хора са откачили малоумници,
които ще се превърнат в ескимоси.
Нещо такова. Г-н Уилфорд знаеше, че CW7 ще замрази света.
Какво изобретение измислил г-н Уилфорд,
за да защити избраните от това бедствие?
Двигателят! - Гърми, гърми, дрънчи, дрънчи...
никога няма да умре!
Какво се случва, ако двигателят спре? - Всички ще замръзнем и умрем.
Но ще спре ли, ще спре ли? - Не! Не!
Можете ли да ни кажете защо?
Двигателят е вечен, двигателят е завинаги...
Гърми, гърми, дрънчи, дрънчи... кой е причината?
Уилфорд! Да!
Уилфорд, Уилфорд, хип ура!
Обичам тази, като тоник е.
Време е, деца, елате от тази страна.
Да не се спънете сега. Не се бутайте, има достатъчно място.
Кой може да ми каже какво предстои? - Тези 7.
Обърнете внимание, това табло със сигурност ще е на изпита.
Преди 15 години, през третата година на влака...
7 пътници се опитаха да спрат...
Чудесният влак на Уилфорд и излязоха навън...
и как наричаме това събитие, Магдалена?
Бунтът на Седмината.
Много добре, много преди да се родиш.
Разбира се, те не успяха да спрат влака.
Вместо това, те скочиха в движение от влака.
Ето ги и тях.
Виж, виждаш ли?
Къде? - Там са, ето до къде са стигнали.
Виждаш ли тази жена?
Тя беше прислужница в първия вагон.
Инуит.
Ескимо, всъщност. Тя знаеше всичко за леда и снега.
Тя вярваше, че може да оцелее навън.
Ако някога излезем извън влака? - Всички ще замръзнем и умрем.
Ако двигателят спре? - Всички ще умрем.
И кой се грижи за Свещения двигател? - Г-н Уилфорд.
Деца, това са яйцата за новата година от г-н Уилфорд.
Докоснете ги все още са топли. Яйцата се варят с вода
загрята от самия Свещен двигател.
Като специална изненада, ще свири за нас...
Световноизвестния солист цигулар на симфоничния оркестър на Бостън,
Г-н Джералд Mакалистър.
Това наистина ли е Джералд? Изглежда дяволски добре.
Честита нова година.
Не, благодаря.
Да вървим Къртис.
Честита нова година.
Мислех, че пилетата са изчезнали.
Действително за много неща на борда се носят слухове, че са изчезнали.
Като например?
Това.
Андрю! Не!
Не бях аз. Не бях аз.
Не.
Къртис.
Ти трябва да ни водиш.
Къртис, приятелю, разбираме се помежду си...
слушай думите ми, не бях аз.
Трябва да продължим напред.
Отвори! - Бързо!
Това е Мейсън. - По дяволите, провери пулса й.
Ей, не го прави...
Това не изглежда добре.
Случи се.
Имаш главния ключ нали?
Чакай, не стреляй. Моля те, не стреляй.
Вие току-що убихте пътник от първа класа.
Не видях нищо.
Къде отиваш? Чакай малко!
Можем ли да поговорим за това една секунда?
Кучи син!
Затворете вратата.
Таня.
Моят Тими.
Моят Тими...
Ще го намерим. Обещавам.
Знам.
Благодаря.
Вземи това.
Хайде, копеле. Взе моят Kронол.
Искам тази гадост.
Искам си моя Kронол обратно.
Tова е моя Kронол.
Кълна се човече, ще те убия.
Отвори вратата.
Първо Kронол!
Искаш Kронол? Ето. Вземи го.
Отвори я! Отвори вратата!
Търсиш си проблеми или нещо друго?
Имаш ли проблем с вратите?
Ето, изпуши една цигара.
Това е голяма чест за теб.
Това е последната цигара на човечеството.
Хайде наслаждавай се.
Бил ли си някога в опашката?
Имаш ли някаква представа какво беше там?
Когато се качихме?
Беше хаос.
Не замръзнахме до смърт.
Но и не разполагахме с време за да благодарим.
Войниците на Уилфърд дойдоха и ни взеха всичко.
Бяхме хиляда души в желязна кутия... без храна, без вода.
След месец, ядяхме слабите.
Знаеш ли какво мразя в себе си?
Знам какъв е вкусът на хората.
Знам, че вкуса на бебетата е най-добрия.
Имаше една жена.
Тя се криеше с бебето си.
Няколко мъже с ножове дойдоха.
Убиха я и взеха бебето.
И тогава един старец...
без връзка, просто...
старец. Той пристъпи напред и каза...
"Дай ми ножа."
Всички смятаха, че той ще убие бебето...
Но той взе ножа...
и отряза собствената си ръка...
и каза, "яж това". "Ако си толкова гладен..."
"яж това, просто остави бебето".
Никога не бях виждал нещо подобно.
И мъжете пуснаха ножовете си.
Може би предположи кой беше този старец.
Бебето беше Едгар.
А аз бях човекът с ножа.
Аз убих майката на Едгар.
А след това един по един, други хора в опашката започнаха...
да си режат ръце и крака и да ги предлагат.
Беше като чудо.
Исках да... Опитах се.
Един месец по-късно, войниците донесоха тези протеинови блокчета.
Ядохме тази гадост досега.
18 години мразя Уилфорд.
18 години чаках за този момент.
И сега съм тук.
Отвори вратата.
Моля.
Историята ти е толкова красива, Къртис.
Но аз не искам да отворя вратата.
Знаеш ли какво искам?
Искам да отворя врата.
Но не тази.
Tази.
Тази, която води навън.
Бяхме осъдени на 18 години.
Всеки си мисли, че това е стена.
Но това е шибана врата.
Да я отворя и да се измъкнем от тук.
И да замръзнем до смърт? Луд ли си?
Знам...
Но може би можем да оцелеем.
Помниш ли моста на Екатерина?
Когато стигнахме клането с брадви.
Всяка нова година, проверявам нещо.
Виждаме останките от самолет... под снега.
За десет години опашката едва можеше да се види.
Но сега мога да видя корпуса и крилата.
Има по-малко и по-малко сняг и лед.
Топи се.
Снегът става по-крехък,
няма да отнеме много да се стопи.
Наскоро
знаеш ли какво видях?
Отвън имаше...
Капки. Не си струва да го казвам.
Трябва да вземаш по-малко Kронол. Тази гадост ще изпържи мозъка ти.
Не мислиш, че съм прав.
Kронол е първият...
силно запалим химикал.
Искра и бум!
В общи линии това е шибана бомба.
Не ги събирах само за да се надрусам,
но и да взривя вратата.
Кибрит, бързо. - Какво правиш?
Дай ми го! - Свали това от вратата.
Огън!
Къртис Еверет.
Бях помолена да Ви предам официална покана...
от г-н Уилфорд да се присъедините към него за вечеря.
След Вас.
Къртис? Това ти ли си?
Къртис, мило момче. Влез.
Нека те огледам. Гладен ли си?
Ти свърши цялата работа, измина целия този път.
Моля те, седни.
Ти си първият човек изминал цялата дължина на този влак.
От опашката до двигателя. Знаеше ли това?
Браво, браво.
Нито един от твоите хора не е бил тук, при двигателя.
Аз никога не съм бил в опашката. - Защо не? Твърде мръсно е за теб?
Не искаш да се пръскаш срещу вредителите от опашката?
Смяташ ли, че станцията ми е без недостатъци?
Шумно е.
И самотно.
Точно така. Пържоли. Достатъчно място.
Тази курва ти носи всичко, което искаш.
Къртис, всеки си има предопределена позиция.
И всеки е на мястото си, с изключение на теб.
Това казват хората в най-доброто място на хората в най-лошото място.
Няма душа на този влак, която не би се сменила с теб.
Би ли си сменил мястото с мен? - Майната ти.
Къртис, мило момче.
Факт е, че всички ние сме затворени в този влак.
Ние сме затворници в това парче метал.
Средно препечена? И този влак е затворена екосистема.
Трябва винаги да се стремим към равновесие.
Въздух, вода, доставка на храна, население.
Трябва всичко да се държи в равновесие.
За оптимален баланс, обаче ще дойде време, когато...
ще се изисква радикално решение.
Когато населението е необходимо да се намали...
драстично.
Нямаме време за естествения подбор.
Ще бъдем отвратително претъпкани и ще умираме от глад докато чакаме.
Следващото най-доброто решение...
е отделни единици да убият други индивидуални единици.
От време на време, ние разбъркваме гърнето, така да се каже.
Бунтът на Седемте, бунтовете на Макгрегър...
Великата революция на Къртис.
Хитова продукция с дяволски непредсказуем сюжет.
Кой би могъл да прогнозира контраатаката с факела на Екатерина?
Чист гений.
Това не беше част от плана ни с Гилиам.
Какво?
Не ми казвай, че не знаеше, че Гилиам и аз...
Нашият план.
Гилиам? - Гилиам.
Предната част и опашката се предполага да работят заедно.
Той беше повече от партньор, наистина.
Беше ми приятел. - Глупости. Не ти вярвам.
Нашата договорка беше за бунтове до края на тунела след Екатерина.
И всички оцелели да се върнат в опашката...
За да се насладите на по-голямо пространство.
Ти си лъжец. Гилиам никога не би направил това.
Всичко се нареди накрая.
Вашата контраатака действително направи бунта 10 пъти по-вълнуващ.
За съжаление предната част претърпя повече загуби от очакваното и...
Гилиам трябваше да плати цената.
Иронично, нали?
Как хората драматично пресичат тази тънка линия между живота и смъртта...
сега има само едно последно нещо да направим.
Taли числата.
Здравейте Уилфорд, аз съм. На мястото на Гилиам съм.
Задръж. Все още ли е същия брой?
Да, все още остава 74%.
Добре, продължете. Изчакай.
Спести 18, за да отпразнуваме 18-тата година.
Това е отлична идея.
Твоите хора.
По дяволите Клод. Внимавай с двигателя!
Става чувствителна напоследък.
Седни и си гледай обноските на масата.
Отпусни се.
Успокой се.
Сега виждам какво имаше предвид Гилиам, като каза, че си блестящ и умен.
Но винаги много напрегнат. Кога за последен път си правил секс?
Както Гилиам казва да държиш жена е много по-добре с две ръце.
Ще ми липсва Гилиам.
Ще ми липсват нашите късно вечер телефонни разговори.
Можеше да продължи с часове.
Всичко само с една ръка.
Каква е тази физиономия?
Какъв е проблемът?
Изглеждаш като луд.
Сякаш няма достатъчно откачалки на този влак.
Кръв!
Добре ли си?
Какво? Какво стана?
Легни.
Йона. Трябва да отворим тази врата.
Виждаш ли тези кабели?
Има толкова много кабели.
Умри! Копеле!
По-лесно е за някой да оцелеят в този влак...
ако имат някакво ниво на лудост.
Както Гилиам разбираше добре...
трябва да се поддържа подходящ баланс на тревожност и страх...
хаос и ужас, за да може животът да продължи.
Ако нямаме това, трябва да го измислим.
В този смисъл, с Великата революция на Къртис
ти изобрети истински шедьовър.
Йона. Червено, номер 8.
Не, 7.
Ела с мен, Къртис.
Нещо, искам да ти покажа.
Заслужаваш го.
Хайде де.
Тя се събужда сега.
Уютно нали? Спокойно.
Сега си в сърцето й.
Посветих целия си живот на това.
Вечният двигател.
Това е самата вечност.
Бил ли си някога сам на този влак?
Кога за последен път беше сам?
Не можеш да си спомниш, нали?
Така че, моля. Не бързай.
Току-що я написах.
Това е за теб, Къртис.
Ето.
Аз съм стар.
Искам да вземеш станцията ми.
Това е, което винаги си искал.
Това е, което искаше Гилиам също.
Трябва да са покланяш на двигателя...
Дръж го да тананика.
Виж, Къртис.
Отвъд вратата...
Секции след секции точно там,
където винаги са били и където винаги ще бъдат.
Всичко води до какво?
Влакът.
И сега верния брой на хората...
Всички на правилните им места, всичко води до какво?
Човечеството. Влакът е светът.
Ние човечеството.
И сега имаш свещената отговорност да водиш цялото човечество.
Без теб, Къртис, човечеството ще престане да съществува.
Виждал си какво правят хората без лидерство.
Те се ядат един друг.
Йона, Kронола!
Йона, спри! Не.
Нямаш куршуми?
Вземи Kронол тогава.
Виж ги.
Ето какви са хората.
Знаеш. Виждал си това.
Ти беше това.
Абсурдно. Жалки са, нали?
Можеш да ги спасиш от самите тях.
Ето как те спаси Гилиам.
Къртис. Това е твоята съдба.
Готово! - Къртис, кибрит.
Къртис! Кибрита!
Пространството е само за много малък човек.
Деца под 5 години.
Двигателят е вечен, но не и всички негови части.
Тези части от оборудването са изчезнали.
Имахме нужда от подмяна.
Слава богу, че опашката ни снабдява постоянно с деца.
Така че можем да продължим с подмяната ръчно.
Шибано копеле!
Йона...
Запали огъня.
Само една остана.
Критично спиране на двигателите.
Добре.
Моля, стойте на безопасно разстояние.
Анди? Това ти ли си?
Анди! Помниш ли ме?
Анди, спри, чуй ме.
Не се качвай по стълбите, слушай.
Анди!
Ела тук, ела тук.
Анди, чуй ме!
Махни се от там!
По дяволите Анди, чуй ме.
Къртис, не бъди толкова мелодраматичен.
Знаеш, че всеки има свое собствено предопределено положение.
Чудесно.
Татко!
Татко...
Къртис.
Остани тук.
Техническа редакция: Oziris811
СНЕЖЕН СНАРЯД
В РОЛИТЕ КРИС ЕВЪНС
СОНГ КАНГ ХО
ТИЛДА СУИНТЪН
ДЖЕЙМИ БЕЛ
ОКТАВИЯ СПЕНСЪР и други.