Nije bio priseban, ali tražio je baš vas.
Pokaži mu.
Imao je ovo sa sobom...
...i ovo.
Jesi li me došao ubiti?
Znam što je ovo.
Vidio sam ga već. Prije mnogo godina.
Pripadao je čovjeku kojeg sam upoznao u napola zapamćenom snu.
Čovjeku opsjednutom radikalnim shvaćanjima.
Koji je najotporniji parazit?
Bakterija? Virus?
Trakavica?
Uh...
G. Cobb želi reći da je to... - Ideja!
Otporna, vrlo zarazna.
Kad ideja zarobi mozak gotovo ju je nemoguće izbrisati.
Ideja koja je potpuno oformljena i shvaćena ostaje.
Negdje unutra. - Da je netko poput vas ukrade?
Da. U snu su vam smanjene svjesne obrane...
...i misli vam je lakše ukrasti.
To se zove izvlačenje.
G. Saito, mi možemo istrenirati vašu podsvijest da se obrani...
...i od najvještijih izvlačitelja.
Kako to možete učiniti?
Jer sam ja najiskusniji izvlačitelj.
Znam pretražiti vaš um i pronaći vaše tajne.
Znam trikove.
Mogu vas ih naučiti, tako da ćete se i u snu moći braniti.
Ako želite moju pomoć, morat ćete biti potpuno otvoreni sa mnom.
Moram znati vaše misli bolje od vaše žene,
terapeuta, bilo koga!
Ako je ovo san i vi imate sef pun tajni,
moram znati što je u njemu.
Da bi ovo uspjelo, morate me u potpunosti pustiti unutra.
Uživajte u večeri, gospodo, dok razmišljam o vašem prijedlogu.
Zna.
Što se to događa gore?
Saito zna. Poigrava se s nama.
Nema veze. Mogu to izvući. Vjeruj mi.
Informacija je u sefu. Pogledao ga je čim sam spomenuo tajne.
Što ona radi ovdje?
Vrati se u sobu. Dobro? Riješit ću ovo.
I bolje ti je. Ovdje smo zbog posla.
Ako skočim... hoću li preživjeti?
Uz dobar zaron, možda.
Mal, što radiš ovdje?
Mislila sam da ti možda nedostajem.
Znaš da nedostaješ... Ali ne mogu ti više vjerovati.
Pa što onda?
Izgleda kao Arthurov ukus.
Zapravo, subjekt voli poslijeratne britanske slikare.
Molim te, sjedni.
Reci mi...
...nedostajem li djeci?
Ne možeš ni zamisliti.
Što to radiš? - Idem na zrak.
Ostani gdje jesi, Mal.
K vragu!
Okreni se!
Pištolj, Dome.
Molim te.
Sada kovertu, g. Cobb!
Je li vam ona rekla ili ste znali cijelo vrijeme?
Da ste me došli pokrasti ili... da zapravo spavamo?
Želim znati ime vašeg poslodavca.
Nema smisla prijetiti mu u snu, zar ne, Mal?
Ovisi čime prijetiš.
Ubijanje će ga samo probuditi.
Ali bol...
Bol je u umu.
A sudeći po dekoracijama, u tvom smo umu Arthure, zar ne?
Što to radiš? Prerano je! - Znam! Ali san se urušava!
Pokušavam držati Saita još malo! Uskoro smo gotovi.
Bio je blizu. Vrlo blizu.
Zaustavite ga!
POVJERLJIVO
Ovo ne ide. Probudi ga!
Neće se probuditi!
Daj mu trzaj! - Što? - Potopi ga!
Onesvijestio se.
Došli ste spremni?
Ni šef mog osiguranja ne zna za ovaj stan. Kako ste ga pronašli?
Teško je čovjeku na vašoj poziciji skrivati ovakvo ljubavno gnijezdo.
Posebno kad je uključena udana žena. - Ne bi ona. - A opet, eto nas.
Postoji dilema. - Približavaju se.
Imate po što ste došli. - Nije istina. Izostavili ste ključan dio informacije.
Pitanje je zašto ste nas uopće pustili. - Audicija.
Za što? - Nema veze. Niste prošli.
Izvukli smo svaku informaciju koju ste imali.
Ali prijevara je bila očita.
Stoga, ostavite me na miru i odlazite! Čini se da ne razumijete, g. Saito.
Korporacija koja nas je zaposlila, neće prihvatiti neuspjeh.
Nećemo izdržati dva dana.
Cobb?
Čini se da ću morati učiniti ovo malo jednostavnije.
Recite nam što znate! Recite nam odmah!
Uvijek sam mrzio ovaj tepih.
Ustajali miris, tako oštar vez,
ali nedvojbeno napravljen od vune.
Ali sada...
...ležim na poliesteru.
Što znači... da ne ležim na tepihu u mojem stanu.
Dokazali ste svoju reputaciju, g. Cobb.
Još uvijek sanjam.
Kako je prošlo? - Nije dobro.
San unutar sna? Zadivljen sam.
Ali u mojem snu igrate po mojim pravilima.
Ali, vidite, g. Saito, nismo u vašem snu. - U mojem smo.
Budalo! Kako si zeznuo tepih!? - Nisam ja kriv. - Ti si arhitekt!
Nisam znao da će trljati svoj obraz po njemu! - Dosta!
Ti? Što je bilo sve ono?
Držao sam sve pod kontrolom. - Kako je onda kad ne držiš?
Nemamo vremena za ovo. Silazim u Kyotu.
Sigurno neće pregledavati svaki kupe.
Ne volim vlakove. Slušajte... Svatko se brine za sebe
Halo?
Bok, tatice! - Bok, tata.
Bok, maleni. Kako ste?
Dobro. - OK, valjda.
OK? Tko je to samo OK? Ti, James?
Da. Kad se vraćaš kući, tata?
Ne mogu, dušo, ne mogu. Ne još neko vrijeme, sjećaš se?
Zašto?
Rekao sam vam već. Nema me jer radim. Dobro?
Baka kaže da se nikad nećeš vratiti.
Phillipa, jesi li to ti? Daj mi baku na telefon, može?
Odmahuje glavom.
Nadajmo se da se vara u vezi toga.
Tatice?
Da, James? - Je li mama s tobom?
James, pričali smo o tome.
Mama više nije ovdje. - Ali gdje je?
Djeco, dosta je. Pozdravite se.
Poslat ću poklone po djedu.
Budite dobri. Budite...
- Prijevoz nam je na krovu. - Dobro.
Jesi li dobro? - Da, jesam. Zašto?
Onaj san. Mal se pojavila?
Žao mi je zbog tvoje noge. Neće se ponoviti.
Postaje gore, zar ne?
Dobit ćeš samo jednu ispriku, Arthure.
Gdje je Nash? - Nije se pojavio. Hoćeš čekati? - Ne.
Trebali smo predati Saitove planove proširenja
Cobol inženjeringu prije dva sata.
Sada znaju da nismo uspjeli. Vrijeme je da nestanemo.
Kamo ideš? - Buenos Aires.
Pritajit ću se tamo, možda kasnije obaviti i neki posao. Ti?
Sjedinjene Države. - Pozdravi ih.
Izdao vas je. Došao se je cjenkati za svoj život.
Stoga vam nudim zadovoljštinu...
Tako ne rješavam stvari.
Što ćete mu učiniti? - Ništa.
Ali ne mogu govoriti u ime Cobol inženjeringa.
Što želite od nas? - Sađenje...
Je li moguće? - Nije.
Ako možete ukrasti ideju iz nečijeg uma...
...zašto je ne bi umjesto toga mogli usaditi?
U redu, usadit ću vam ideju.
Kažem vam: "Nemojte razmišljati o slonovima". O čemu razmišljate?
O slonovima.
Tako je, ali to nije vaša ideja jer znate da sam vam je ja dao.
Subjektov um uvijek pronađe izvor ideje.
Pravu inspiraciju je nemoguće lažirati. - Nije istina.
Možete li to učiniti? - Nudite li mi izbor?
Jer se i sam mogu riješiti Cobola.
Onda imate izbor. - Onda izabirem otići, gospodine.
Recite posadi gdje želite otići.
G. Cobb?
Biste li željeli otići kući?
U Ameriku. Svojoj djeci.
To ne možete ispraviti. Nitko ne može!
Baš poput sađenja. - Cobb, idemo!
Koliko je složena ideja? - Dosta jednostavna.
Nijedna ideja nije jednostavna kad je moraš usaditi u nečiji um.
Moj glavni konkurent je bolestan starac.
Njegov sin će uskoro naslijediti čitavu korporaciju.
Želim da on odluči razdijeliti očevo carstvo.
Cobb, trebamo otići od ovoga. - Čekaj.
Ako učinim ovo... Ako bih mogao to učiniti...
...trebam jamstvo.
Kako znam da ćete ispuniti obećano? - Ne znate.
Ali mogu.
Onda... Želite li iskušati sreću s vjerom...
Ili postati starac ispunjen žaljenjem,
koji čeka samotnu smrt?
Okupite svoj tim, g. Cobb. I mudrije birajte ljude.
Znam koliko želiš ići kući.
Ovo se ne može izvesti.
Može. Samo moramo ući dovoljno duboko.
Ne znaš to!
Već sam to učinio.
Kome?
Zašto idemo u Pariz?
Trebat će nam novi arhitekt.
Nikada nisi volio svoj ured, zar ne?
Nema mjesta za razmišljanje u onom spremištu za metle.
Je li sigurno da budeš ovdje?
Izručivanje između Francuske i SAD-a...
...je birokratska noćna mora, znaš i sam.
Mislim da bi u tvom slučaju pronašli način.
Donio sam ovo za...
Da daš djeci kad budeš mogao.
Trebat će više od pokoje plišane igračke...
...da uvjeriš tu djecu da još uvijek imaju oca.
Radim ono što znam. Ono što si me ti naučio.
Nikad te nisam naučio da budeš lopov.
Ne. Naučio si me da upravljam ljudskim umovima.
Ali nakon onoga što se dogodilo...
...nije bilo puno legalnih načina da iskoristim tu vještinu.
Što radiš ovdje, Dome?
Mislim da sam pronašao put kući.
Posao za neke vrlo, vrlo moćne ljude.
Ljude koji zauvijek mogu srediti moje optužbe.
Ali trebam tvoju pomoć.
Došao si pokvariti nekog od mojih najbistrijih i najboljih.
Znaš što nudim. Moraju odlučiti sami za sebe.
Novac? - Ne samo novac.
Sjećaš se?
To je prilika izgraditi katedrale i čitave gradove.
Stvari koje nisu postojale.
Stvari koje nisu mogle postojati u stvarnome svijetu.
Želiš da ja nekome drugom dopustim da te prati u tvojoj fantaziji?
Neće ući u san.
Samo će dizajnirati razine i naučiti sanjare koje su. To je sve.
Dizajniraj ih sam.
Mal mi ne dopušta.
Vrati se u stvarnost, Dome.
Molim te. - Stvarnost?
Ta djeca, tvoja unučad, čekaju da im se otac vrati kući.
To je njihova stvarnost.
Ovim poslom, posljednjim poslom, tako ću to ostvariti.
Ne bih stajao ovdje da znam za ijedan drugi način.
Trebam arhitekta koji je dobar kao što sam ja bio.
Imam nekoga boljeg.
Ariadne?
Upoznaj g. Cobba.
Drago mi je.
Ako imaš par trenutaka,
g. Cobb ima poslovnu ponudu za tebe.
Stažiranje? - Ne baš.
Imam test za tebe
Nećete mi prije toga reći nešto o ovome?
Prije nego opišem posao moram znati možeš li ga odraditi.
Zašto? - Nije baš sasvim legalno.
Imaš 2 minute da napraviš labirint za kojeg treba 1 minuta da se riješi.
Stani.
Ponovo.
Stani.
Morat ćeš bolje od toga.
To je već bolje.
Kažu da koristimo samo djelić punog potencijala mozga.
To je kad smo budni.
Kad spavamo um nam može učiniti gotovo sve.
Kao na primjer?
Zamisli da dizajniraš zgradu. Svjesno stvaraš svaki aspekt.
Ali katkad se čini kao da se stvara samo od sebe,
ako me shvaćaš.
Da. Kao da otkrivam.
Iskreno nadahnuće.
Kad sanjamo, naš um to konstantno radi.
Stvaramo i percipiramo naš svijet u isto vrijeme.
Um nam to radi tako dobro da ne znamo ni da se događa.
To nam dozvoljava da uđemo usred tog procesa.
Kako? - Preuzimajući stvaralački dio.
Tu ti upadaš.
Stvoriš svijet sna.
Mi uvedemo subjekt u taj san,
i on ga ispuni svojom podsviješću.
Kako mogu prikupiti dovoljno detalja da misle da je to stvarnost?
Snovi se čine stvarnima kad smo u njima, zar ne?
Tek kad se probudimo shvatimo da je nešto čudno.
Da te pitam nešto
Nikad se zapravo ne sjećaš baš početka sna, zar ne?
Uvijek završiš usred onoga što se događa.
Valjda, da.
Kako smo završili ovdje?
Došli smo iz...
Razmisli, Ariadne. Kako si dospjela ovamo?
Gdje si sada?
Sanjamo? - Spavaš usred radionice.
Ovo ti je prva lekcija o dijeljenim snovima. Ostani mirna.
Ako je to samo san, zašto onda...
Jer nikad nije samo san, zar ne?
Lice puno stakla boli k'o sam vrag.
Kada si u njemu, osjećaj je stvaran.
Zato je vojska razvila dijeljene snove.
Program treniranja za vojnike da pucaju,
bodu i dave jedni druge.
I zatim se probude.
Kako su se arhitekti upleli u to?
Netko je morao dizajnirati snove, zar ne?
Daj nam još pet minuta. - Pet minuta?
Pričali smo barem sat vremena!
U snu mozak funkcionira brže,
stoga... vrijeme se čini sporije.
5 minuta u stvarnom svijetu je sat u snu.
Da vidimo što možeš smisliti u pet minuta.
Imaš osnovni raspored. Knjižara, kafić,
a i skoro sve ostalo je također tu.
Tko su ovi ljudi? - Projekcije moje podsvijesti.
Tvoje? - Da.
Zapamti, ti si sanjar. Izgradila si ovaj svijet.
Ja sam subjekt, moj um ga nastanjuje.
Doslovno možeš pričati s mojom podsvijesti.
To je jedan od načina izvlačenja informacija iz subjekata.
Koji su ostali načini?
Stvaranjem nečeg sigurnog, poput sefa ili zatvora
koji um automatski puni informacijama koje želi zaštititi.
Shvaćaš? - A ti upadaš i ukradeš ih?
Pa...
Mislila sam da će prostor sna biti više vezan uz percepciju,
ali zapravo se više radi o osjećaju.
Mene zanima što se događa kad se
počneš petljati u fizičke zakonitosti?
Dojmljivo, zar ne?
Jeste.
Zašto svi gledaju u mene?
Jer moja podsvijest osjeća da netko drugi stvara ovaj svijet.
Što više mijenjaš stvari, to se projekcije brže okreću protiv tebe.
Okreću?
Osjećaju strano tijelo sanjara.
Napadaju kao što se krvne stanice bore sa zarazom.
Hoće li nas napasti? - Ne.
Samo tebe.
Ovo je odlično, ali kažem ti,
ako nastaviš mijenjati sve...
Hoćeš li reći svojoj podsvijesti da ohladi malo?
To mi je podsvijest. Sjećaš se? Ne mogu je kontrolirati.
Vrlo dojmljivo!
Znam ovaj most! Ovo mjesto je stvarno, zar ne?
Da, prolazim ovuda svaki dan do faksa.
Nikad ne stvaraj mjesta iz uspomena.
Uvijek zamišljaj nova mjesta!
Moraš početi od onoga što znaš, zar ne?
Koristi samo detalje!
Uličnu svjetiljku, govornicu, nikad čitave četvrti!
Zašto ne? - Jer graditi snove iz sjećanja...
...je najlakši način gubljenja poimanja
što je stvarnost, a što je san.
To se tebi dogodilo? - Slušaj me!
Ovo nema veze sa mnom, shvaćaš?
Zato trebaš mene da ti izgradim snove?
Miči se od nje! Odbij!
- Cobb! Cobb! - Pusti je!
- Pusti me! Pusti me! - Mal!
- Cobb! Probudi me!
- Probudi me! Probudi me! - Ne!
- Mal, ne! Ne! - Probudi me!
Hej, pogledaj me! Dobro si. Dobro si.
- Hej. - Zašto se nisam probudila?
Jer je ostalo još vremena na satu.
Ne možeš se probuditi unutar sna osim ako ne umreš.
Trebat će joj totem. - Što?
Totem, to je mali osobni...
Baš ti je neka podsvijest, Cobb!
Šarmantna je! - Oh.
Vidim, upoznala si gđu. Cobb. - To mu je žena?
Da. Dakle, totem. Trebaš maleni predmet, po mogućnosti težak.
Nešto što ćeš imati uza sebe, a što nitko drugi ne zna.
Kao novčić? - Ne.
Mora biti jedinstvenije. Na primjer, ovo je ispunjena kockica.
Ne, ne smiješ je dirati. Izgubilo bi svrhu.
Samo ja znam balans i težinu ove kockice.
Tako kad ti pogledaš u svoj totem,
znat ćeš bez ikakve sumnje da nisi u nečijem snu.
Ne znam je li ti ne vidiš što se događa,
ili jednostavno ne želiš vidjeti,
ali Cobb ima ozbiljnih problema koje pokušava zakopati dolje.
A ja neću samo tako otvoriti svoj um nekome takvome.
Vratit će se. Nikad nisam vidio da je netko tako brzo shvatio sve.
Stvarnost joj neće biti dosta. Kad se vrati...
Kad se vrati, daj joj da radi labirinte.
Gdje ćeš ti biti? - Idem posjetiti Eamesa.
Eamesa? U Mombasi je. To je Cobolovo područje.
Potreban rizik.
Ima dosta dobrih lopova. - Ne treba nam samo lopov.
Treba nam krivotvoritelj.
Trljaj ih koliko hoćeš, neće se razmnožiti.
Nikad ne znaš. - Idemo na piće.
Ti častiš.
Gramatika ti se nije poboljšala. - Odjebi!
Kakav ti je rukopis?
Svestran. - Dobro. - Hvala vam.
Sađenje.
Prije nego mi kažeš da je nemoguće...
Ne, sasvim je moguće. Samo je prokleto teško.
Zanimljivo. Arthur stalno govori da se ne može.
Hmm. Arthur. Još uvijek radiš s tim štreberom?
Dobar je u onome što radi, zar ne?
Najbolji. No, nedostaje mu mašte.
Ne kao tebi.
Čuj, za sađenje ti treba mašta.
Da te pitam nešto. Jesi li ti to već napravio?
Probali smo. Usadili smo ideju, ali se nije primila.
Niste je usadili dovoljno duboko? - Nije u pitanju samo dubina.
Trebaš najjednostavniju verziju ideje...
...da se ona prirodno razvija u subjektovom umu.
Vrlo je osjetljivo. Koju to ideju moraš usaditi?
Moramo natjerati nasljednika velike korporacije da razdijeli očevo carstvo.
Tu imaš razne političke motive, antimonopolističke nazore, itd.
Sa svime time...
Prepušten si na milost subjektovih predrasuda.
Moraš početi od apsolutnih osnova. - Kojih?
Odnosa s ocem.
Imaš kemičara? - Još ne.
Dobro. Ovdje je jedan čovjek, Yusuf.
On pravi svoje verzije spojeva.
Kad ćeš me odvesti tamo?
Kad se oslobodiš pratnje. Čovjek za šankom.
Cobol inženjering.
Tjeralica za mene? Traže li me mrtvog ili živog?
Ne sjećam se. Vidjet ćemo hoće li početi pucati.
Napravi smetnju, nađemo se dolje u baru za pola sata?
Ovdje? - Zadnje mjesto na koje će pomisliti.
Dobro.
Freddy. Freddy Simmons.
To si ti, zar ne?
Ne, nisi ti.
Sad ne sanjaš, zar ne?
Uhvati ga!
Ondje!
Kavu!
Psst.
Jednu kavu!
Trebate prijevoz, g. Cobb?
Što radite u Mombasi? - Štitim svoje ulaganje.
Ovako se oslobađaš pratnje, ha? - Drugačija pratnja.
Cobb je rekao da ćeš se vratiti.
Pokušala sam se ne vraćati, ali... - Ništa nije slično tome.
Jednostavno je...
Čisto stvaranje.
Hoćemo li pogledati neke paradoksalne arhitekture?
Moraš savladati par trikova...
ako želiš izgraditi tri cijele razine sna. Oprostite.
Kakve trikove?
U snu možeš prevariti arhitekturu do nemogućih oblika.
To ti dozvoljava stvaranje zatvorenih petlji, poput Penroseovih stuba.
Beskonačnog stubišta.
Vidiš?
Paradoks.
Zatvorena petlja će ti pomoći maskirati granice sna kojeg stvaraš.
Koliko velike moraju biti te razine?
Mogu biti od kata zgrade pa sve do čitavih gradova.
Moraju biti dovoljno komplicirane da se možemo sakriti od projekcija.
Labirint? - Tako je. Labirint.
A što je labirint bolji...
To imamo više vremena prije nego nas projekcije uhvate.
Upravo tako.
Moja podsvijest se čini ugodnom. - Ha, ha. Čekaj, postat će gadno.
Nitko ne želi da mu netko čeprka po umu.
Cobb više ne može graditi, zar ne?
Ne znam može li, ali ne želi.
Misli da je sigurnije ako ne zna planove.
Zašto?
Ne želi mi reći. Ali mislim da je zbog Mal.
Bivše žene? - Nije mu bivša.
Još su zajedno? - Ne...
Ne, ona je mrtva.
Ono što si vidjela je njegova projekcija.
Kakva je bila kad je bila živa? - Bila je ljupka.
Tražite kemičara? - Da.
Da napravi spoj za posao? - I da ide na teren s nama.
Rijetko idem na teren, g. Cobb.
Trebamo vas da napravite spoj prilagođen našim potrebama.
Koje su? - Velika dubina.
San unutar sna. Dvije razine?
Tri.
Nije moguće. Toliko snova unutar snova je previše nestabilno.
Moguće je. Samo morate imati sedativ.
Moćan sedativ.
Koliko članova tima? - Pet.
Šest.
Jedini način da znam da je posao obavljen je ako odem s vama.
Nema mjesta za turiste na ovakvom poslu, g. Saito.
Ovog puta čini se da ima.
Ovaj sedativ je dobar za početak. Koristim ga svaki dan.
Za što? - Pokazat ću vam.
Možda nećete željeti vidjeti.
Poslije vas.
10, 12... svi povezani. K vragu!
Dolaze svaki dan da bi podijelili snove.
Vidite, vrlo stabilno.
Koliko dugo sanjaju? - Tri, četiri sata svaki dan.
U vremenu snova?
Sa ovim spojem? Oko 40 sati, svakoga dana.
Zašto to rade? - Recite mu, g. Cobb.
Nakon nekog vremena, jedino tako i možeš sanjati.
Sanjate li vi još uvijek, g. Cobb?
Dolaze svaki dan ovamo spavati? - Ne.
Dolaze se probuditi.
San je postao njihova stvarnost.
Tko ste vi da kažete drugačije?
Da vidimo što možeš.
Znaš kako me pronaći.
Znaš što moraš učiniti.
Oštro, zar ne?
Jeste li dobro, g. Cobb?
Jesam. Dobro sam.
Robert Fischer, nasljednik Fischer Morrow energijskog konglomerata.
Što imate protiv ovog g. Fischera?
Ne tiče vas se.
G. Saito, ovo nije tipična korporativna špijunaža.
Tražite sađenje od mene, nadam se da shvaćate težinu tog zahtjeva.
Sjeme koje zasadimo u umu tog čovjeka izrast će u ideju.
Ona će ga definirati.
Možda će promijeniti...
Možda će promijeniti čitav njegov svijet.
Mi smo zadnja tvrtka koja stoji između njih
i potpune dominacije energentima.
A ne možemo se više natjecati.
Uskoro će energijom opskrbljivati pola svijeta.
Zapravo će postati nova velesila!
Svijet treba da Robert Fischer promijeni mišljenje.
Tu mi upadamo.
Kakav je Fischerov odnos s ocem?
Kruže glasine da je odnos prilično kompliciran.
Ne možemo raditi samo na glasinama, zar ne?
Možete li mi dati pristup ovome čovjeku? Browning.
Desna ruka Fischera starijeg. Kum mlađeg Fischera.
Mislim da će biti moguće. Ako nabavite dobre preporuke.
Preporuke su moja specijalnost, g. Saito.
Ne njušim nagodbu ovdje. Odvedite ga dolje.
G. Browning...
Politika Mauricea Fischera je uvijek izbjegavanje parnica.
Pa, hoćemo li podijeliti tvoju brigu izravno s Mauriceom?
Nije potrebno. - Ne, mislim da bismo trebali.
Kako mu je?
Ne želim ga bespotrebno gnjaviti, ali...
Roberte, rekao sam ti da ne puštaš prokletog... Čekaj. Učini to...
G. Fischer. - Propusti...
Nikada, nikada. Nikada ne učini što sam tražio.
Ostavi to.
Evo.
Sigurno mu je to draga uspomena.
Ja sam mu to stavio pored kreveta. Nije ni primijetio.
Roberte...
Moramo razgovarati o punomoći odvjetniku.
Znam da je ovo teško, ali važno je... - Ne sada.
Strvinari su počeli kružiti.
Što Fischer postaje bolesniji,
to Browning postaje moćniji.
Imao sam priliku promatrati Browninga.
Proučiti fizički izgled, manire, i tako dalje...
U prvoj razini sna mogu oponašati Browninga.
I sugerirati koncept Fischerovom svjesnom umu.
Kako ćemo silaziti niz razine,
njegova projekcija Browninga bi trebala to vratiti.
Tako da sam sebi da ideju.
Upravo tako. Jedino će se tako primiti.
Mora je sam prouzročiti
Eames, zadivljen sam.
Tvoje odobravanje je uvijek cijenjeno, Arthure, hvala.
Ideš spavati sam?
Ne, samo sam eksperimentirao.
Nisam znao da je netko ovdje.
Radila sam na svom totemu.
Daj, pogledat ću ga.
Znači, učiš?
Odlično rješenje za praćenje stvarnosti.
Tvoja ideja? - Ne...
Malina ideja. Ovaj...
Ovaj je bio njezin. Zavrtila bi ga u snu i nikad ne bi pao.
Samo bi se vrtio i vrtio.
Arthur mi je rekao da je preminula.
Kako napreduju labirinti?
Svaka razina je povezana sa dijelom subjektove podsvijesti na koju ciljamo.
Donju razinu radim kao bolnicu, da bi Fischer doveo svog oca.
Zapravo, imam pitanje u vezi ovog rasporeda.
Ne, ne, ne... Ne pokazuj mi ništa određeno,
samo bi sanjar trebao znati raspored.
Zašto je to toliko važno?
Ako netko od nas unese svoje projekcije
ne želimo da znaju detalje labirinta.
Želiš reći, ako uneseš Mal?
Ne možeš je držati podalje, zar ne?
Da. - Ne možeš graditi...
...jer ako ti znaš labirint, onda ga i ona zna.
To bi sabotiralo čitavu operaciju.
Cobb, znaju li ostali? - Ne, ne znaju.
Moraš ih upozoriti ako postaje gore.
Nitko nije rekao da postaje gore.
Moram doći kući. Samo mi je to trenutačno bitno.
Zašto ne možeš ići kući?
Jer misle da sam je ubio.
Hvala. - Za što?
Što nisi pitala jesam li.
"Podijelit ću očevo carstvo."
To je očito ideja koju Robert mora samoprojecirati.
Zato je moramo usaditi duboko u njegovoj podsvijesti.
Podsvijest je motivirana emocijama, zar ne?
Ne razumom. Moramo pronaći način prevesti ovo u emocionalni koncept.
Kako prevesti poslovni plan u emociju. - To ćemo otkriti, zar ne?
Robertov odnos s ocem je u najmanju ruku stresan. - To možda nije ni loše.
Možemo mu predložiti da podijeli kompaniju samo da napakosti starome.
Ne, jer mislim da pozitivna emocija pobjeđuje negativnu svaki put.
Svi težimo pomirenju. Katarzi.
Robert Fischer
mora imati pozitivnu emocionalnu reakciju na sve ovo.
Probaj ovo:
"Moj otac prihvaća da želim sam stvarati,
a ne ići njegovim stopama."
Moglo bi uspjeti.
Moglo? Treba nam nešto bolje od "moglo".
Hvala na tvom doprinosu, Arthure.
Oprosti što želim malo određenosti, Eames.
Određenosti?
Sađenje nema veze sa određenosti.
Kad mu uđemo u um morat ćemo raditi s onime što nađemo.
Na gornjoj razini ćemo otvoriti odnos s ocem.
Na primjer: "Neću ići očevim stopama".
Na slijedećoj razini ga nahranimo: "Stvorit ću nešto za sebe".
Onda, dok dođemo do zadnje razine, izvući ćemo glavni adut.
"Moj otac ne želi da budem kao on." - Tako je.
Na trećoj razini snovi će se urušiti pri najmanjoj smetnji.
Sedativ.
Za spavanje, da omogući tri razine snova...
...morat ćemo ga kombinirati s iznimno snažnim sedativom.
Laku noć.
Spoj koji ćemo koristiti...
...stvara vrlo brzu vezu između spavača...
...i ubrzava funkcije mozga.
Drugim riječima, daje nam više vremena na svakoj razini.
Moždana funkcija u snu će biti 20-ak puta veća od normalne.
Kada uđemo u san unutar tog sna, efekt se pojačava.
U tri sna, to je oko 10 sati puta dvadeset.
Matematika mi nije jača strana. Koliko je to vremena?
Tjedan na prvoj razini,
6 mjeseci na drugoj, treća razina...
Deset godina.
Tko bi želio ostati zarobljen u snu deset godina?
Ovisi o snu.
Kad usadimo ideju, kako ćemo izaći?
Nadam se da imaš nešto pametnije na umu od toga da me upucaš u glavu.
Trzaj! - Što je trzaj?
Ovo, Ariadne, bi bio trzaj.
Taj osjećaj pada te razbudi.
Probudi te iz sna.
Hoćemo li osjetiti trzaj uz ovoliko sedativa?
To je pametni dio.
Napravio sam sedativ da ne djeluje na osjećaj za ravnotežu.
Tako, koliko god dubok san, spavač još uvijek osjeća padanje.
Ili naginjanje.
Trik je u sinkroniziranju trzaja da prodre u sve tri razine.
Možemo koristiti glazbeno odbrojavanje za sinkronizaciju različitih trzaja.
Nema nikakvih operacija, zakazano kod zubara, ništa.
Zar nije trebao ići na operaciju koljena?
Ništa. Bar ništa gdje bi ga trebalo uspavati. A nama treba...
A nama treba barem deset sati.
Sydney-Los Angeles.
Jedan od najdužih letova na svijetu.
Putuje svaka dva tjedna.
Sigurno leti privatnim avionom.
Ne ako ima neočekivanih popravaka na avionu.
Ali mora biti Boeing 747. - Zašto?
Jer je u njemu pilotska kabina na katu.
Prvi razred je u nosu aviona, pa nitko neće prolaziti.
Ali morate kupiti čitavu kabinu i stjuardese prvog razreda.
Kupio sam aviokompaniju.
Činilo mi se urednijim.
Izgleda da imamo deset sati.
Ariadne? Odličan posao.
Znaš kako me pronaći.
Znaš što moraš učiniti.
Sjećaš se kad si me pitao da se udam za tebe?
Naravno.
Rekao si da si sanjao.
Da smo ostarjeli zajedno.
Sada možemo.
Ne bi smjela biti ovdje.
Htjela sam vidjeti kakve testove izvodiš svaku večer.
Ovo nema veze s tobom. - Ovo ima veze sa mnom.
Tražio si da dijelimo snove.
Ne ove. Ovo su moji snovi.
Zašto si to radiš?
Jedino tako mogu još uvijek sanjati.
Zašto ti je toliko važno sanjati?
U snovima smo još uvijek zajedno.
Ovo nisu samo snovi.
Ovo su uspomene. Rekao si da nikad ne koristimo uspomene.
Znam da jesam.
Pokušavaš je održati živom. Ne možeš je zaboraviti.
Ne shvaćaš. Žalim za ovim trenucima,
to su uspomene koje moram promijeniti.
Što je dolje za čime žališ?
Moraš znati samo jednu stvar o meni.
Ovo je tvoja kuća?
Moja i Malina, da.
Gdje je ona?
Već je nama.
Ono je moj sin, James.
Kopa nešto. Možda crve.
To je Phillipa.
Mislio sam ih zvati...
...da se okrenu i nasmiješe, da vidim...
...njihova predivna lica. Ali prekasno je.
Sada ili nikada, Cobbe.
Počinjem paničariti.
Shvaćam da ću zažaliti zbog ovog trenutka.
Moram im vidjeti lica posljednji put.
James! Phillipa! Uđite!
Ali trenutak je prošao.
Što god da učinim, ne mogu promijeniti ovaj trenutak.
Krenem ih zazvati...
Pobjegnu.
Nikad im više neću vidjeti lica. Moram se vratiti kući.
U stvarni svijet.
Što radiš ovdje?
Zovem se...
Znam tko si. Što radiš ovdje?
Samo pokušavam razumjeti.
Kako bi mogla razumjeti?
Znaš li kako je to biti ljubavnica?
Biti pola cjeline?
Ne.
Ispričat ću ti zagonetku.
Čekaš vlak.
Vlak koji će te odvesti daleko.
Znaš kamo se nadaš da će te vlak odvesti...
...ali ne znaš sigurno.
No, nema veze.
Kako možeš ne mariti gdje će te vlak odvesti?
Jer ćemo biti zajedno.
Kako si je mogao dovesti ovamo, Dome? - Kakvo je ovo mjesto?
Ovo je hotel u kojemu smo provodili godišnjice.
Što se dogodilo ovdje?
Obećao si! Obećao si da ćemo biti zajedno!
Moraš ostati ovdje zasad!
Rekao si da ćemo biti zajedno! Ostarjeti zajedno!
Vratit ću se po tebe! Obećavam!
Misliš da možeš samo izgraditi zatvor od sjećanja u koji ćeš je zatvoriti?
Stvarno misliš da će je to zadržati?
Vrijeme je!
Maurice Fischer je umro u Sidneyu.
Kada je pogreb? - U četvrtak. U Los Angelesu.
Robert će krenuti s tijelom ne kasnije od utorka.
Trebali bi krenuti. - U redu.
Cobb, idem s vama. - Obećao sam Milesu, ne.
Tim treba nekoga tko shvaća s čime se boriš.
Ne moram to biti ja.
Ali onda moraš pokazati Arthuru ovo što ja sam vidjela.
Uzmite nam još jedno mjesto na letu.
Ako se ukrcam na ovaj let, a vi ne ispoštujete naš dogovor...
...kad sletimo, idem u zatvor do kraja života.
Ako obavite posao u letu...
...obavit ću jedan poziv iz aviona...
...i nećete imati problema s prolaskom kroz imigracijsku.
Oprostite. - O, da, ispričavam se.
Hvala.
Oprostite, mislim da je ovo vaše. Vjerojatno vam je ispalo.
Što ćete popiti?
Vodu, molim vas.
Isto, molim vas.
Um...
Hvala.
Nisam mogao ne primijetiti...
...ali da niste možda u rodu...
...s Mauriceom Fischerom?
Da, on je...
Bio mi je otac.
Bio je vrlo nadahnjujuća ličnost. Moja iskrena sućut.
Izvolite. - Hvala.
Hej.
Za vašeg oca.
Neka počiva u miru.
Nisi mogao piškiti prije ovoga? - Oprostite.
Previše besplatnog šampanjca u avionu, ha, Yusufe?
Jako smiješno.
Sigurno će mu trebati taksi po ovom vremenu.
Seronjo! Zašto ne probaš...? - Prošeći!
Neka nazove... Moram ići.
Taksi! Hvala.
U redu, ne ugao 3. i Market. Brzo!
Što to radite? - Oprostite, mislio sam da je slobodno
- Nije. - Možda možemo podijeliti.
Možda ne. Možete li stati i izbaciti...
Odlično.
Hvala.
Unutra je 500 dolara. Novčanik vrijedi više.
Možete me ostaviti na slijedećem semaforu.
Bojim se da...
Zaštiti ga! - Dolje! Odmah dolje!
Što se događa?
Ovoga nema u nacrtima.
Cobb?
Eames!
Jeste li dobro?
Da, dobro sam.
Fischer je dobro. Samo ako mu ne bude muka od vožnje.
Saito?
Odvedite Fischera otraga, odmah!
Odvedite ga otraga. Brže! - Što se dogodilo?
Pogođen je? Umire li?
Ne znam. - Isuse Kriste!
Gdje si ti bio? Što ti se dogodilo? - Blokirao nas je teretni vlak.
Zašto si stavila prugu nasred raskršća u centru?
Nisam. - Odakle se pojavila?
Daj da te ja pitam nešto... Zašto su nas napali?
Ono nisu normalne projekcije? Trenirani su! - U pravu si.
Kako mogu biti trenirane? - Fischerovu podsvijest je izvlačitelj
naučio da se sama brani
pa mu se podsvijest militarizirala.
Trebalo je biti u izvještajima. Žao mi je.
Zašto nije? - Smiri se.
Ne govori mi da se smirim!
To je bio tvoj posao! Tvoja odgovornost!
Trebao si temeljito provjeriti Fischerovu pozadinu!
Nismo spremni za ovakvo nasilje!
I prije smo se borili s podsvjesnim osiguranjem.
Bit ćemo pažljiviji i bit će dobro!
Ovo nije dio plana! On umire!
Skratimo mu muke!
Ne, nemoj to raditi! - Cobb, hej, hej.
U agoniji je, budim ga.
Neće ga probuditi.
Kako to misliš? - Neće. - Ako umremo u snu, budimo se.
Ne iz ovoga.
Sedativ je prejak.
Dobro, što se onda dogodi kad umremo?
Padnemo u limb. - Ti to ozbiljno?
Limb?! - Neizgrađen prostor sna.
Što je dolje? - Samo sirova beskonačna podsvijest.
Ništa nije dolje. Osim onoga što je možda ostalo...
...od nekoga s kime dijelimo san, a tko je već bio tamo.
U našem slučaju, to si samo ti.
Koliko dugo možemo biti zarobljeni tamo? - Ne trebamo ni pomišljati...
...na bijeg dok sedativ... - Koliko dugo?
Desetljećima, možda beskonačno! Ne znam, pitaj njega. On je bio tamo!
Odnesimo ga gore.
Odlično.
Hvala.
Sada smo zarobljeni u Fischerovom umu
i borimo se s njegovom privatnom vojskom.
Ako poginemo...
...ostat ćemo u limbu...
dok nam mozak ne postane kajgana?
Donesite prvu pomoć.
Znao si za ove rizike i nisi nam rekao?
Mislio sam da ih neće biti.
Nisam znao da će biti gomila pucnjave. - Nisi imao nikakvo pravo.
Jedino tako možemo ići na tri razine.
A ti? Ti si znao za ovo i šutio?
Vjerovao sam njemu!
Vjerovao? Što, obećao ti je pola udjela?
Ne. Cijeli udio. Osim toga, rekao je da je to već radio.
Već radio? Što, s Mal? Jer je to ispalo tako dobro!
Nema nikakve veze s time.
Učinio sam što sam morao da se vratim svojoj djeci.
Doveo si nas u ratnu zonu bez izlaza?
Postoji izlaz.
Nastavljamo s poslom, odradimo ga što brže.
Izađemo koristeći trzaje, baš kao i prije.
Zaboravi. Ako odemo dublje, povećava se rizik.
Ovo ću odsjediti na ovoj razini, dečki.
Fischerovo osiguranje nas upravo okružuje.
Deset sati leta je tjedan na ovoj razini.
To znači da će svatko od nas biti ubijen.
To vam garantiram!
Nemamo drugog izbora nego nastaviti
i odraditi ovo što brže.
Prema dolje je jedini put prema naprijed.
Pripremite se.
Ti, dođi. Protresimo ga.
Osiguran sam protiv otmice na 10 milijuna.
Ovo bi trebalo biti jednostavno. - Začepi! Neće biti.
Ured tvog oca ima sef ispod police za knjige. Trebamo kombinaciju.
Ne znam za nikakav sef.
To ne znači da ne znaš kombinaciju.
Reci nam koja je.
Ne znam.
Dobar izvor nam je rekao da znaš.
Da? Koji izvor?
Ovo košta 500 dolara? - Što je unutra?
Novac, kartice, osobna, i ovo.
Korisno?
Možda.
Nastupaš. Imaš sat vremena.
Sat?
Trebao sam imati čitavu večer za ovo.
A Saito nije trebao biti pogođen u prsa.
Imaš jedan sat da saznaš nešto korisno. Molim te.
Što je to? - Dobar izvor.
Kum Peter. Samo neka prestanu.
Šifru. - Ne znam je.
Zašto Browning govori da znaš? - Ne znam.
Pustite me da pričam s njim i otkrit ću.
Imate jedan sat! Počnite pričati!
Dobro si?
Je li sve u redu?
Gamad me drži već dva dana!
Imaju nekoga s pristupom uredu tvog oca
i pokušavaju otvoriti sef. - Da.
Mislili su da ja znam šifru, ali ne znam!
Ne znam ni ja. - Što?
Maurice mi je rekao da kad premine, ti ćeš ga jedini moći otvoriti.
Ne. Nikada mi nije dao nikakvu šifru.
Možda i je. Možda nisi znao da je to šifra.
Što onda?
Ne znam. Neka značajna kombinacija brojeva...
...temeljenih na tvojim iskustvima s Mauriceom.
Nismo imali baš puno zajedničkih značajnih iskustava.
Možda nakon majčine smrti.
Nakon što mi je majka umrla, znaš što mi je rekao?
"Roberte, stvarno se nema što reći."
Nije bio dobar u pokazivanju osjećaja.
Imao sam 11 godina.
Kako mu je? - Jako ga boli.
Kad se spustimo na niže razine, bol će biti manje intenzivna.
A ako umre?
Najgori scenarij?
Kad se probudi um će mu biti potpuno prazan.
Cobb, svejedno ću ispoštovati dogovor.
Cijenim to, Saito.
Ali kad se probudite nećete se ni sjećati da smo imali dogovor.
Limb će vam postati stvarnost.
Toliko dugo ćete biti izgubljeni dolje da ćete postati starac.
Ispunjen žaljenjem.
Koji čeka samotnu smrt?
Ne.
Vratit ću se.
Opet ćemo biti mladi zajedno.
Dišite.
Ovi će nas ubiti ako im ne damo šifru.
Žele otkupninu. - Čuo sam ih!
Zaključat će nas u onaj kombi i baciti u rijeku!
U redu. Što je u sefu?
Nešto za tebe.
Maurice je uvijek govorio da je to njegov najdragocjeniji poklon za tebe.
Oporuka. - Mauriceova oporuka je kod odvjetnika.
Alternativna.
Ova će poništiti drugu ako to budeš htio.
Dijeli glavne grane Fischer korporacije
i donosi kraj čitavog carstva.
Uništavanje čitavog nasljedstva?
Zašto bi predložio takvo nešto? - Ne znam.
Volio te je, Roberte.
Na svoj način.
Na kraju...
...pozvao me do svoje smrtne postelje.
Jedva je govorio.
Ali imao je snage za posljednje riječi.
Privukao me k sebi...
Samo sam razaznao...
...jednu riječ.
"Razočaran."
Kad si bio u limbu?
Možda si uvjerio ostatak tima da nastave s poslom...
...ali oni ne znaju istinu. - Istinu? Kakvu istinu?
Istinu da svakog trena
možeš dovesti teretni vlak kroz zid.
Istinu da Mal divlja tvojom podsviješću.
Istinu da što dublje ulazimo u Fischera...
...također ulazimo dublje u tebe.
Nisam sigurna da će nam se svidjeti što ćemo pronaći.
Radili smo zajedno.
Istraživali smo koncept sna unutar sna.
Ja sam htio više
Htio sam ići dublje. Dalje.
Jednostavno nisam shvaćao
da se dolje sati mogu pretvoriti u godine.
Da možemo ostati zarobljeni tako duboko...
...da kad završimo na obali vlastite podsvijesti...
izgubimo osjećaj stvarnosti.
Stvorili smo, sagradili smo si svijet.
Radili smo godinama.
Sagradili smo vlastiti svijet.
Koliko dugo ste bili zarobljeni dolje?
Oko 50 godina.
Isuse.
Kako ste podnijeli to?
Nije bilo loše. Osjećali smo se kao bogovi.