Han talte i vildelse, men spurgte efter Dem.
Før ham frem.
Han havde kun den her på sig ...
Og den her.
Er du kommet for at slå mig ihjel?
Jeg ved godt, hvad det er.
Jeg har set den før for mange, mange år siden.
Den tilhørte en mand, jeg mødte i en fjern drøm.
En mand besat af markante ideer.
Hvilken parasit er mest hårdfør?
En bakterie? En virus?
En bændelorm?
Mr. Cobb taler om ... - En idé.
Hårdfør og yderst smitsom.
Når først en idé har indtaget hjernen, er den svær at udrydde.
En klar og tydelig idé hænger ved derinde.
Så folk som jer kan stjæle den?
Ja, i drømmefasen er ens tanker sårbare over for tyveri.
Det kaldes udtrækning.
Vi kan lære dig at forsvare dig mod selv den bedste udtrækker.
Hvordan det? - Fordi jeg er den bedste udtrækker.
Jeg ved, hvordan man finder hemmelighederne i sindet.
Jeg kan lære dig at have paraderne oppe, selv når du sover.
Hvis du vil have min hjælp, skal du være helt åben.
Jeg må lære dine tanker at kende bedre end din kone og din terapeut.
Hvis du i drømmen har et pengeskab, må jeg vide, hvad det indeholder.
Hvis det skal fungere, må du lukke mig ind.
Godaften, de herrer. Jeg vil overveje tilbuddet.
Han ved det.
Hvad sker der deroppe?
Saito ved besked. Det er en fælde.
Det gør ikke noget. Jeg kan skaffe varen.
Oplysningerne er i pengeskabet. Han så direkte på det.
Hvad laver hun her?
Jeg tager mig af det. - Ja tak. Vi er kommet for at arbejde.
Ville jeg overleve, hvis jeg sprang?
Måske med et flot udspring. Mal, hvad laver du her?
Jeg tænkte, at du savnede mig.
Det gør jeg. Men jeg kan ikke stole på dig mere.
Og hvad så?
Det ligner Arthurs smag.
Offeret er glad for britiske efterkrigstidsmalere.
Sid ned.
Savner børnene mig?
Du skulle bare vide.
Hvad laver du? - Trækker lidt frisk luft. Bliv der.
Kom nu, for pokker.
Vend dig om. - Pistolen, Dom.
Tak.
Og nu kuverten, mr. Cobb.
Har hun fortalt det? Eller har du hele tiden vidst det?
At du er kommet for at stjæle, eller at vi sover?
Jeg vil vide, hvem der har hyret jer.
Det nytter ikke at true ham i en drøm, Mal.
Det kommer an på, hvad man truer.
Dræber jeg ham, vågner han bare. Men smerten ...
Smerten findes i sindet.
Og at dømme efter indretningen er vi vist i dit hoved, Arthur.
Det er for tidligt! - Ja, men drømmen kollapser.
Jeg prøver at holde Saito bedøvet. Vi er der næsten.
Det var tæt på.
Stop ham!
Det dur ikke. Væk ham.
Han vil ikke vågne!
Giv ham skubbet! Giv ham en dukkert.
Han er slået ud.
Du var godt forberedt.
Mine vagter kender ikke engang lejligheden. Hvordan fandt I den?
Det er svært at holde en kærlighedsrede hemmelig, -
- når der er en gift kvinde involveret.
Hun ville aldrig... - Men her sidder vi.
Og vi har et dilemma. - De nærmer sig.
I har fået, hvad I kom efter. - Nej, du udelod en vigtig detalje.
Du vidste, hvad vi pønsede på.
Hvorfor lod du os komme ind? - Det var en prøve.
En prøve i hvad? - Underordnet. Du dumpede.
Vi trak alle oplysninger ud. - Jeres fupnummer var tydeligt.
Så I må gerne gå. - Du er vist ikke med, mr. Saito.
Firmaet, der hyrede os, finder sig ikke i fiasko.
Vi holder ikke to dage.
Cobb? - Jeg må vist gå håndfast til værks.
Fortæl os, hvad du ved! Nu!
Jeg har altid hadet det tæppe.
Det er plettet og slidt på sin helt egen måde.
Men det er i hvert fald lavet af uld.
Lige nu ligger jeg på polyester.
Med andre ord ligger jeg ikke på mit tæppe i min lejlighed.
Du har levet op til dit omdømme, mr. Cobb.
Jeg drømmer stadig.
Hvordan gik det? - Ikke så godt.
En drøm inde i drømmen. Jeg er imponeret.
Men i mine drømme følger vi mine spilleregler.
Men der er lige en detalje. - Vi er ikke i din drøm.
Vi er i min.
Hvordan kunne du kludre i tæppet? - Det var ikke min skyld.
Du er arkitekten. - Han skulle ikke gnide sig op ad det.
Hold så op.
Og hvad skete der for dig?
Jeg har styr på det. - Det ser ikke sådan ud.
Vi har ikke tid til det her. Jeg stiger af i Kyoto.
Han gennemgår jo ikke hver kupé.
Nå, men jeg bryder mig ikke om tog. I må klare jer selv.
Hallo? - Hej, far.
Hej, unger. Hvordan går det?
Godt. - Fint nok.
Kun fint nok? Er det dig, der synes det, James?
Ja. Hvornår kommer du hjem, far?
Du ved, at der går noget tid, skat. - Hvorfor?
I ved jo, at jeg er på arbejde, ikke?
Mormor siger, at du aldrig kommer hjem.
Phillipa, er det dig?
Må jeg snakke med mormor? - Hun ryster på hovedet.
Så må vi håbe, at hun tager fejl.
Far? - Ja, James?
Er mor hos dig?
James, det har vi jo snakket om.
Mor er her ikke mere.
Hvor så?
Nå, unger. Kan I sige farvel?
Jeg sender nogle gaver med morfar. Opfør jer nu ordentligt ...
Helikopteren venter på taget.
Har du styr på det? - Ja, hvorfor?
Mal dukkede op i drømmen.
Du må undskylde det med benet. - Det bliver værre, ikke?
Du må nøjes med én undskyldning, Arthur. Hvor er Nash?
Han er ikke kommet endnu.
Cobol skulle have haft Saitos udvidelsesplaner for to timer siden.
De ved, at vi har svigtet. Vi må væk.
Hvor tager du hen? - Buenos Aires.
Jeg holder lav profil, til tingene er kølet ned. Hvad med dig?
Jeg skal hjem til USA. - Du må hilse.
Han forrådte jer. Han kom og bad for sit liv.
Vil du have æren?
Sådan ordner jeg ikke den slags.
Hvad vil du gøre ved ham?
Ingenting. Men jeg kan ikke tale på Cobol Engineerings vegne.
Hvad vil du have fra os? - Inception.
Er det muligt? - Selvfølgelig ikke.
Hvis man kan stjæle en idé, kan man vel også plante en.
Nu skal jeg plante en idé.
Lad være med at tænke på elefanter. Hvad tænker du på?
Elefanter. - Men du ved, at jeg gav dig ideen.
Personen ved altid, hvor ideen stammer fra.
Man kan ikke forfalske inspiration. - Det passer ikke.
Kan du gøre det? - Giver du mig et valg?
Jeg skal nok selv håndtere Cobol.
Så har du et valg. - Og jeg vælger at gå.
Fortæl besætningen, hvor I vil hen.
Mr. Cobb!
Kunne du tænke dig at komme hjem?
Til Amerika? Til dine børn?
Det kan du ikke ordne. Det kan ingen.
Ligesom inception. - Kom så, Cobb.
Hvor avanceret er ideen? - Den er enkel.
Det er ikke enkelt at plante en idé hos andre.
Min hovedkonkurrent er en gammel mand.
Hans søn vil snart overtage ledelsen af firmaet.
Han skal beslutte at opløse faderens forretningsimperium.
Cobb, det er en dårlig idé. - Vent lidt.
Hvis det overhovedet er muligt, skal jeg bruge en garanti.
Hvordan ved jeg, at du kan levere? - Det ved du ikke.
Men det kan jeg.
Er du klar til at tage et trosspring?
Eller vil du være en gammel mand, fuld af savn, der venter på døden?
Saml et hold, mr. Cobb. Og vælg dine folk med større omhu.
Jeg ved godt, at du gerne vil hjem.
Men det er ikke muligt.
Jo. Man skal bare langt nok ind. - Det ved du jo ikke.
Jeg har gjort det før.
Hvem har du gjort det med?
Hvorfor skal vi til Paris?
Vi har brug for en ny arkitekt.
Du har aldrig været glad for dit kontor, vel?
Der er ikke plads til tanker i det kosteskab.
Er du i sikkerhed her?
Udleveringer mellem Frankrig og USA er jo et bureaukratisk mareridt.
De kan nok nå til enighed i dit tilfælde.
Du kan give børnene dem her, når du ser dem.
De har brug for mere end tøjdyr for at føle, at de har en far.
Jeg gør bare, hvad du har lært mig. - Jeg har ikke lært dig at stjæle.
Nej, du lærte mig at navigere i folks sind.
Men der var ikke mange måder at udnytte evnerne på.
Hvad laver du her, Dom?
Jeg har fundet en vej hjem.
Det er en opgave for nogle magtfulde mennesker.
De kan fjerne anklagerne mod mig.
Men jeg har brug for din hjælp.
Så du er kommet for at fordærve et af mine kvikkeste hoveder.
Du kender tilbuddet. Det handler ikke bare om penge.
De får chancen for at bygge katedraler, hele byer, -
- bygninger, der ikke kan eksistere i virkelighedens verden.
Så jeg skal sende nogen ind i din fantasi?
De er ikke med i drømmen.
De designer niveauerne og overlader dem til drømmerne.
Det kan du selv gøre.
Det må jeg ikke for Mal.
Kom tilbage til virkeligheden, Dom. - Virkeligheden ...
Dine børnebørn venter på, at deres far vender hjem.
Det er virkeligheden for dem. Den her sidste opgave gør det muligt.
Jeg ville ikke være her, hvis der var et alternativ.
Jeg har brug for en arkitekt, der er lige så dygtig, som jeg var.
Jeg har en, der er bedre.
Ariadne?
Det er mr. Cobb. - Goddag.
Hvis du har et øjeblik, har mr. Cobb et jobtilbud.
En praktikplads? - Ikke helt.
Jeg har en prøve til dig. - Vil du ikke fortælle om jobbet?
Jeg må først sikre mig, at du kan udføre det.
Hvorfor? - Det er ikke helt lovligt.
Tegn en labyrint på to minutter, der tager et minut at løse.
Stop.
Prøv igen.
Stop.
Det må du gøre bedre.
Det var bedre.
Vi bruger kun en brøkdel af hjernens potentiale.
Det er i vågen tilstand. Når vi sover, er sindet i stand til næsten alt.
Forestil dig, at du tegner en bygning og er bevidst om hver detalje.
Til tider føles det, som om bygningen skaber sig selv.
Ja, som om jeg opdager den. - Det er ægte inspiration.
I en drøm arbejder hjernen konstant sådan.
Vi skaber og opfatter verdenen på samme tid.
Sindet gør det så godt, at vi ikke opfatter, at det sker.
Vi kan lægge os midt i den proces.
Vi overtager den kreative del. Du skal skabe drømmens verden.
Vi bringer offeret ind i drømmen, som deres underbevidsthed fylder ud.
Hvordan kan den blive så detaljeret, at nogen tror, at den er ægte?
Drømme føles jo ægte, når vi er midt i dem.
Først når vi vågner, indser vi, at noget var skævt.
Jeg har et spørgsmål. Du husker aldrig starten på en drøm, vel?
Du dumper altid ind i handlingen. - Det er nok rigtigt.
Hvordan endte vi så her? - Vi kom nede fra ...
Tænk over det, Ariadne. Hvordan endte du her?
Hvor er du lige nu?
Drømmer vi?
Du ligger faktisk på skolen og sover.
Det her er første lektion i delte drømme. Tag det roligt.
Hvis det bare er en drøm, hvorfor beskyt ...
Det er aldrig bare en drøm.
Glasskår i ansigtet gør ondt. I øjeblikket føles det ægte.
Militæret udviklede delte drømme.
Soldater øvede sig i at skyde og kvæle hinanden, hvorefter de vågnede.
Hvordan kom arkitekter ind i billedet? - Drømmene skulle designes.
Giv os fem minutter til.
Fem minutter? Vi talte sammen i mindst en time.
Hjernen arbejder hurtigere i drømme, så tiden føles langsommere.
Fem minutter svarer til en time i drømmen.
Lad os se, hvad du kan præstere på fem minutter.
Du har grundridset. Boghandlen, og cafeen. Det meste er her.
Hvor kommer personerne fra? - Min underbevidsthed.
Din? - Som drømmer skaber du verdenen.
Offeret befolker den. Du taler til min underbevidsthed.
Det er en af måderne at udtrække oplysninger på.
Hvordan gør I det ellers?
Ved at skabe et sikkert sted som en bankboks eller et fængsel.
Sindet fylder dem automatisk med oplysninger, der skal beskyttes.
Og så bryder I ind og stjæler dem.
Jeg troede, at drømmerummet var meget visuelt, -
- men det handler mere om fornemmelsen.
Hvad sker der egentlig, hvis man leger med fysikkens love?
Imponerende, ikke? - Det må man sige.
Hvorfor stirrer de på mig?
Fordi min underbevidsthed føler, at nogen påvirker verdenen.
Jo mere du ændrer, jo hurtigere samler projektionerne sig om dig.
Drømmeren er et fremmedlegeme.
De angriber, som var de hvide blodlegemer.
Angriber de os? - Nej ... Kun dig.
Det er flot, men hvis du fortsætter med at ændre ting ...
Få lige din underbevidsthed til at slappe af.
Det er jo min underbevidsthed. Jeg kan ikke styre den.
Imponerende.
Jeg kender den bro. Stedet her findes i virkeligheden.
Ja, jeg krydser den hver dag.
Du må aldrig genskabe steder fra din hukommelse.
Jeg må trække på det, jeg kender.
Kun detaljer som en gadelampe eller en telefonboks. Aldrig større områder.
Ellers mister du evnen til at skelne mellem drøm og virkelighed.
Er det sket for dig? - Det her handler ikke om mig.
Er det derfor, at jeg skal bygge dine drømme?
Slip hende. Væk!
Cobb! - Slip hende! Mal!
Mal! - Væk mig! Væk mig!
Mal, nej!
Hallo, se på mig. Du er i sikkerhed.
Hvorfor vågnede jeg ikke?
Du kan ikke vågne fra drømmen, medmindre du dør.
Hun skal have en totem. - Det er en lille, personlig ...
Hyggelig underbevidsthed! Hun er meget charmerende!
Nå, du har truffet mrs. Cobb. - Er det hans kone?
En totem. Du skal have en mindre genstand, helst tung.
Noget du altid har på dig. - For eksempel en mønt?
Nej, det skal være mere specielt. Det her er en vægtet terning.
Jeg kan ikke lade dig røre den.
Jeg er den eneste, der ved, præcis hvad den vejer.
Så når du ser din totem, ved du, at det ikke er en andens drøm.
Måske kan du ikke se det. Måske vil du bare ikke.
Men Cobb har altså begravet nogle alvorlige problemer dernede.
Jeg har ikke tænkt mig at lukke op for ham.
Hun kommer tilbage. Hun var utrolig lærenem.
Virkeligheden er ikke nok for hende. Når hun kommer tilbage, -
- skal du få hende til at bygge labyrinter.
Hvad skal du? - Besøge Eames.
Eames er i Mombasa. Det er Cobols område.
Jeg tager chancen.
Vi har dygtige tyve. - Vi har brug for en bedrager.
Selv om du gnubber dem, formerer de sig ikke.
Man ved aldrig.
Lad os tage en drink.
Du giver.
Du er ikke blevet bedre til at stave.
Hvordan er din håndskrift? - Fleksibel.
Mange tak.
Inception. Sig nu ikke, at det er umuligt ...
Det er skam muligt. Bare skide svært.
Arthur siger ellers konstant, at det er umuligt.
Arbejder du stadig med den træmand? - Han er dygtig til sit arbejde.
Ja, men han mangler fantasi. - I modsætning til dig.
Inception kræver fantasi.
Har du gjort det før?
Vi prøvede. Ideen blev plantet, men den hang ikke ved.
Plantede I ikke dybt nok? - Det handler ikke kun om dybde.
Kunsten er at plante en enkel udgave af ideen, der kan vokse naturligt.
Hvad er det for en idé, du vil plante?
Vi skal have en arving til at opløse faderens forretningsimperium.
Så det handler altså om politik og antimonopolisme.
Den slags afhænger af offerets forudfattede meninger.
Du bliver nødt til at starte helt fra bunden.
Forholdet til faderen.
Har du en kemiker? - Ikke endnu.
En mand her ved navn Yusuf laver sine egne kemiske blandinger.
Kan jeg møde ham? - Ja, når din forfølger er væk.
Cobol Engineering. Mon jeg skal fanges død eller levende?
Lad os se, om han skyder.
Lav en afledning. Vi mødes her i baren om en halv time.
Her igen? - Det regner de aldrig med.
Udmærket.
Freddy! Freddy Simmonds. Er det virkelig dig?
Nej, det er ikke dig.
Nu drømmer du ikke, hva'?
En kop kaffe. En kop kaffe.
En kop kaffe.
Vil du have et lift?
Hvad laver du i Mombasa? - Beskytter min investering.
Er det sådan, du undslipper dine forfølgere?
Cobb sagde, at du ville komme tilbage.
Jeg prøvede at blive væk, men ... - Det er dragende.
Det er bare ... ren skabertrang.
Lad os kigge på paradoksal arkitektur.
Du skal kunne nogle trick for at bygge tre drømmeniveauer.
Hvilke trick?
I drømme kan man bøje arkitekturen og lave umulige figurer.
Man kan lave lukkede sløjfer som Penrose-trapper.
En uendelig trappe.
Kan du se det?
Et paradoks.
Lukkede sløjfer hjælper med at indramme drømmen.
Hvor store skal niveauerne være? - Alt fra en etage til en hel by.
Men de skal være så indviklede, at vi kan gemme os.
En labyrint. - Nemlig. Og jo bedre den er ...
Jo længere har vi, før projektionerne fanger os?
Præcis.
Min underbevidsthed virker rar nok. - Bare vent.
Ingen bryder sig om at blive manipuleret.
Cobb kan ikke bygge mere, vel?
Han mener, at det er mere sikkert, hvis han ikke kender planen.
Hvorfor? - Sikkert på grund af Mal.
Ekskonen? - Hun er ikke hans eks.
Er de stadig sammen? - Nej.
Hun er død.
Du har bare mødt hans projektion af hende.
Hvordan var hun i virkeligheden? - Hun var skøn.
Så du leder efter en kemiker, der skal lave blandinger?
Og tage med os ud i marken. - Den slags gør jeg sjældent.
Du skal skræddersy blandingerne til vores behov.
Hvilke behov? - Stor dybde.
En drøm i drømmen? To niveauer?
Tre.
Umuligt. Det bliver for ustabilt. - Det er skam muligt.
Det kræver bare bedøvelse. - Kraftig bedøvelse.
Hvor mange er der på holdet? - Fem.
Seks.
For at sikre mig at opgaven bliver løst, tager jeg med.
Der er ikke plads til turister på den slags opgaver.
Denne gang er der vist.
Den her er en god start. Jeg bruger den hver dag.
Til hvad? - Det skal jeg vise dig.
Måske har du ikke lyst til at se det.
Du viser vej.
Ti. Tolv. Alle forbundne.
De kommer hver dag for at dele drømmen.
Som du kan se, er det stabilt.
Hvor længe drømmer de? - Tre-fire timer om dagen.
I drømmetid? - Omkring 40 timer hver dag.
Hvorfor gør de det? - Fortæl ham det, mr. Cobb.
Det bliver den eneste måde at drømme på.
Drømmer du stadig, mr. Cobb?
Kommer de her for at sove? - Nej.
De kommer for at blive vækket.
Drømmen er blevet deres virkelighed.
Det tilkommer ikke os at modsige dem.
Lad mig se, hvad du kan.
Du ved, hvordan du finder mig.
Du ved, hvad der skal til.
Stærke sager, ikke?
Er alt i orden, mr. Cobb? - Ja, jeg har det fint.
Robert Fischer, arving til energikoncernen Fischer Morrow.
Hvad er dit udestående med Fischer? - Det skal du ikke bekymre dig om.
Mr. Saito, det her er ikke almindelig spionage.
Du beder om inception. Det er en alvorlig sag.
Vi planter frøet til en idé, der vil definere manden.
Den kan ændre alt ved ham.
Kun vi forhindrer deres totale energidominans.
Og vi kan ikke længere følge med.
De kontrollerer snart halvdelen af verdens energiforsyning.
De bliver en ny supermagt.
Verden har behov for, at Robert Fischer ombestemmer sig.
Der kommer vi ind. Hvordan er Robert Fischers forhold til faderen?
Rygtet vil vide, at det er kompliceret.
Vi kan ikke forlade os på rygter. - Kan jeg få adgang til ham her?
Browning. Den ældre Fischers højre hånd. Sønnens gudfader.
Det er muligt med de rette anbefalinger.
Anbefalinger er min specialitet, mr. Saito.
Det lugter af et forlig. Tvær dem ud.
Mr. Browning, Maurice Fischers politik er at undgå retssager.
Skal vi fremlægge din bekymring for Maurice?
Det er næppe nødvendigt. - Lad os da gøre det.
Hvordan har han det? Jeg vil nødigt forstyrre ...
Robert, jeg bad dig holde de forbandede ...
Mr. Fischer. - Kom nu!
Aldrig, aldrig. Gør, som jeg bad om.
Lad det være.
Her.
Det må være et kært minde.
Jeg stillede det ved sengen. Han har ikke opdaget det.
Robert ...
Vi må snakke om den fuldmagt. - Ikke nu, onkel Peter.
Gribbene kredser.
Maurice Fischer bliver mere syg, og Peter Browning får mere magt.
Jeg fik lejlighed til at iagttage Browning -
- og tillægge mig hans fysiske fremtoning og vaner.
I første lag af drømmen kan jeg udgive mig for at være Browning.
Jeg kan tale til Fischers bevidsthed.
På næste niveau bør hans egen projektion tage over.
Så han giver sig selv ideen.
Præcis. Ideen hænger kun ved, hvis han selv får den.
Eames, jeg er imponeret.
Din nedladenhed er som altid velkommen, Arthur.
Drømmer du alene eller ...
Nej, jeg lavede bare nogle eksperimenter.
Jeg vidste ikke, at her var nogen.
Jeg arbejdede faktisk på min totem. - Må jeg se den?
Du har lært noget. - Det er en elegant løsning.
Var det din idé? - Nej, det var faktisk Mals ...
Det var hendes. I drømmen væltede den aldrig.
Den snurrede og snurrede bare.
Arthur fortalte, at hun er død.
Hvordan går det med labyrinterne?
Hvert niveau reflekterer en del af offerets underbevidsthed.
Det nederste niveau er et hospital, så Fischer tager sin far med.
Jeg har et spørgsmål til planen her.
Nej, jeg vil ikke se den. Kun drømmeren må kende skitsen.
Hvorfor er det vigtigt?
Hvis en af os tager en projektion med, må den ikke kende detaljerne.
Altså hvis du tager Mal med. Du kan ikke holde hende ude, vel?
Det er rigtigt.
Hvis du byggede labyrinten, ville hun også kende den.
Hun ville ødelægge operationen.
Ved de andre noget? - Nej.
De skal vide, hvis det bliver værre. - Det bliver ikke værre.
Jeg spekulerer kun på at komme hjem.
Hvorfor kan du ikke tage hjem?
Fordi de tror, at jeg slog hende ihjel.
Tak. - For hvad?
Fordi du ikke spurgte, om jeg gjorde.
"Jeg vil opløse min fars imperium."
Det er en idé, som Robert selv ville afvise.
Så den skal plantes i hans underbevidsthed.
Underbevidstheden er styret af følelser.
Så ideen skal omsættes til noget følelsesmæssigt.
Hvordan laver man en strategi til en følelse?
Roberts forhold til faderen er mildest talt anstrengt.
Kan vi lade opsplitningen være en hævn over faderen?
Nej, positive følelser er stærkere end negative.
Vi længes alle efter forsoning og renselse.
Robert Fischer skal reagere positivt på det hele.
Hvad med det her:
"Min far ønsker, at jeg ikke bare går i hans fodspor."
Det dur måske. - "Måske" er ikke godt nok.
Tak for dit bidrag, Arthur.
Så må du undskylde, at jeg ønsker lidt specificitet.
Inception handler ikke om at være specifik.
Vi må arbejde med, hvad vi finder i hans sind.
På øverste niveau arbejder vi med forholdet til faderen.
"Jeg vil ikke følge i min fars fodspor."
På næste niveau giver vi ham en lyst. "Jeg vil selv skabe noget."
På nederste niveau sætter vi trumf på.
"Min far ønsker ikke, at jeg bliver som ham."
Med tre niveauer vil drømmen kollapse ved den mindste forstyrrelse.
Bedøvelse. Hvis søvnen skal være stabil, -
- må vi benytte os af kraftig bedøvelse.
Godnat.
Blandingen skaber en klar forbindelse mellem drømmerne -
- og øger endda hjernefunktionen.
Vi får altså mere tid på hvert niveau.
Hjernefunktionen i drømmen er tyve gange normalen.
Effekten vokser for hver drøm i drømmen.
Med tre drømme er det ti timer ...
Matematik er ikke min force. Hvor lang tid er det?
Det er en uge på første niveau.
Seks måneder på andet niveau, og på tredje niveau ...
Ti år.
Hvem har lyst til at drømme så længe? - Det kommer an på drømmen.
Hvordan vågner vi bagefter?
Gerne noget mere elegant end at skyde mig i hovedet.
Et skub.
Hvad er et skub? - Det her er et skub.
Det er følelsen af at falde, der får os til at vågne med et spjæt.
Kan vi føle skubbet under bedøvelse?
Bedøvelsen påvirker ikke det indre øre.
Så selv om man sover, mærker man stadig, at man falder.
Eller vipper.
Udfordringen er at synkronisere et skub, der går igen på alle niveauer.
Vi kan bruge musik til at synkronisere skubbene.
Han venter ikke på nogen operationer eller tandlægebesøg.
Skulle hans knæ ikke opereres? - Ikke noget, der kræver bedøvelse.
Vi har brug for ti timer. - Sydney til Los Angeles.
En af verdens længste ruter. Han tager turen hver anden uge.
Han bruger vel et privatfly.
Ikke hvis hans fly har en uventet fejl.
Det skal være en 747.
Piloten sidder ovenpå, og første klasse ligger forrest, så ingen forstyrrer.
Men vi bliver nødt til at købe alle pladser i kabinen.
Jeg købte flyselskabet.
Det var nemmere.
Så har vi vores ti timer.
Ariadne? Godt arbejde.
Du ved, hvordan du finder mig.
Du ved, hvad der skal til.
Kan du huske, da du friede til mig?
Selvfølgelig.
Du sagde, at du havde en drøm.
At vi skulle blive gamle sammen.
Det kan vi også.
Du burde ikke være her.
Jeg ville se dine "eksperimenter". - Det kommer ikke dig ved.
Jo, du har bedt mig dele drømme med dig.
Ikke dem her. Det er mine drømme.
Hvorfor gør du det mod sig selv? - Jeg kan ikke drømme på andre måder.
Hvorfor er det så vigtigt at drømme? - I vores drømme er vi stadig sammen.
Det er ikke bare drømme.
Det er minder. Dem advarede du imod. - Det ved jeg godt.
Du prøver at holde hende i live. Du kan ikke give slip.
Det er episoder, som jeg fortryder. Minder, som jeg vil ændre.
Hvad gemmer sig dernede?
Der er noget, du skal vide om mig.
Er det dit hus?
Mit og Mals.
Hvor er hun?
Hun er allerede gået bort.
Det er min søn, James. Han graver efter noget, måske en orm.
Det er Phillipa.
Jeg tænkte på at råbe til dem, så jeg kunne se deres smil ...
... og deres kønne ansigter, men det er for sent.
Det er nu eller aldrig, Cobb.
Jeg går i panik.
Jeg ved, at jeg vil fortryde det ... Jeg må se dem en sidste gang.
James! Phillipa! Kom så!
Men jeg forpasser chancen.
Og det kan jeg ikke lave om på.
Da jeg skal til at råbe, løber de væk.
Jeg ser kun deres ansigter igen, hvis jeg tager hjem.
I den virkelige verden.
Hvad laver du her?
Jeg hedder ... - Det ved jeg. Hvad laver du her?
Jeg prøver bare at forstå. - Hvordan skulle du kunne forstå?
Ved du, hvordan det er at elske nogen?
At være en del af en helhed?
Nej.
Her er en gåde.
Du venter på et tog.
Et tog der vil føre dig langt væk.
Du ved, hvor du håber, at toget vil føre dig hen.
Men du er ikke sikker. Og det betyder heller ikke noget.
Hvorfor betyder det ikke noget, hvor toget fører dig hen?
Fordi vi er sammen.
Hvorfor har du bragt hende med? - Hvor er vi?
På det hotel, hvor vi fejrede vores bryllupsdag.
Hvad skete der?
Du lovede, at vi skulle være sammen!
Kan du ikke bare blive her?
Du lovede, at vi skulle blive gamle sammen!
Jeg kommer tilbage efter dig.
Tror du, at du kan spærre hende inde i et fængsel af minder?
Tror du virkelig, det kan holde hende i skak?
Så er det nu. Maurice Fischer er lige død i Sydney.
Hvornår er begravelsen? - På torsdag i Los Angeles.
Robert bringer liget hjem senest tirsdag.
Jeg tager med, Cobb. - Jeg lovede Miles at lade være.
Holdet har brug for en, der forstår dine dæmoner.
Ellers må du vise Arthur, hvad jeg lige har set.
Vi får brug for en ekstra plads.
Hvis du ikke lever op til aftalen, ryger jeg i fængsel på livstid.
Du gennemfører opgaven i luften.
Jeg laver en opringning fra flyet, og du stryger igennem paskontrollen.
Må jeg ... - Ja, værsgo.
Undskyld, men du må have tabt det her.
Noget at drikke? - Vand, tak.
Tak.
Du skulle vel ikke være i familie med Maurice Fischer?
Jo, han var min far.
Han var en stor inspiration. Jeg beklager dit tab.
Værsgo. - Tak.
Og ... skål for din far.
Må han hvile i fred.
Kunne du ikke have tisset af, inden du faldt i søvn?
Du tog vist godt for dig af den gratis champagne.
Han er nok på udkig efter en taxa i det vejr.
Narrøv! Nu skal jeg ... - Væk fra bilen.
Få ham til ... Jeg må gå. Taxa! Tak.
Third og Market. Hurtigt.
Hvad laver du? - Jeg troede, at den var ledig.
Vi kan dele. - Nej tak. Vil du holde ind?
Skønt.
Kom så!
Jeg har 500 dollars, og tegnebogen er mere værd.
I kan lige så godt give mig et lift. - Beklager, men ...
Dæk ham!
Ned! Hvad fanden sker der?
Det var ikke med i planen.
Cobb?
Skyd ham!
Er du okay? - Ja, jeg har det fint.
Fischer har det fint. - Og Saito?
Før Fischer ind i baglokalet!
Baglokalet, nu! Er han blevet skudt?
Det ved jeg ikke.
Hvor var I? - Vi blev stoppet af et godstog.
Hvorfor lagde du en jernbane i byen? - Det gjorde jeg heller ikke.
Hvorfor fanden blev vi angrebet? Det var ikke almindelige projektioner.
De er blevet trænet. - Hvordan?
Fischers underbevidsthed har lært at forsvare sig.
Underbevidstheden er militariseret. Det burde researchen have vist.
Hvorfor gjorde den så ikke?
Det var din opgave! Det var dit ansvar!
Du skulle undersøge Fischers baggrund! Vi er ikke forberedt på det her!
Vi har håndteret underbevidst sikkerhed før.
Det var ikke en del af planen! Han er jo døende!
Nej, lad være! Stop.
Han lider. Jeg vækker ham. - Nej, det vil ikke vække ham.
Hvad mener du? Når vi dør i en drøm, vågner vi.
Ikke den her drøm. Bedøvelsen er for kraftig.
Hvad sker der så, når vi dør? - Så ryger vi i limbo.
Limbo? - Det ubebyggede drømmerum.
Hvad er der dernede? - Den rå underbevidsthed.
Der er intet dernede, bortset fra hvad der er efterladt af en, -
- der har været der før. Det har kun du.
Hvor længe er vi fanget der? - Bedøvelsen skal først fortage sig.
Hvor længe? - Årtier. Måske for altid. Spørg ham.
Lad os få ham ovenpå.
Herligt. Mange tak.
Vi er fanget i Fischers sind og slås mod hans private hær.
Og hvis vi dør, er vi fanget i limbo, til vores hjerner ligner røræg.
Har vi førstehjælpsudstyr?
Du kendte altså risikoen, men sagde ingenting.
Jeg vidste ikke, at vi ville blive beskudt.
Vi skulle jo tre lag ned.
Og du vidste det også. - Jeg stolede på ham.
Gav han dig det halve af sit udbytte? - Nej, det hele.
Han sagde, han havde prøvet det før. - Med Mal? Synes du, det gik godt?
Jeg vil bare hjem til mine børn. - Så du sendte os ind i en krigszone.
Vi gennemfører opgaven så hurtigt som muligt, -
- og så vågner vi med skubbet.
Det er for farligt at gå dybere ind. Jeg bliver på det her niveau.
Fischers vagter er på vej. Ti timer i flyet svarer til en uge.
Til den tid er vi døde. Det kan jeg garantere.
Vi bliver nødt til at fortsætte, og det skal gå hurtigt.
Nedad er den eneste vej fremad.
Gør jer klar. Vi to giver ham en tur.
Jeg er forsikret mod bortførelse for op til ti millioner.
Hold kæft!
I din fars kontor står hans pengeskab. Vi skal bruge koden.
Jeg kender ikke det pengeskab. - Men du kender måske koden.
Hvad er koden? - Det ved jeg ikke.
Vores kilde siger, at du kender den. - Hvem har sagt det?
Skulle den være 500 dollars værd? - Hvad er der i den?
Kontanter, kort, id. Og det her.
Kan vi bruge det? - Måske.
Så er det dig. Du har en time. - En time?
Jeg skulle bruge hele natten. - Men Saito skulle ikke skydes.
Du får en time til at få noget brugbart ud af ham.
Hvad er det? - Vores kilde.
Onkel Peter? Bare få dem til at stoppe.
Koden. - Jeg kender den ikke.
Browning siger, at du gør. - Så lad mig tale med ham.
Du får en time. Kom i gang.
Er du uskadt? Er du okay?
De svin har slået løs på mig i to dage.
De har adgang til din fars kontor og prøver at åbne pengeskabet.
Jeg kender ikke koden. - Det gør jeg heller ikke.
Maurice sagde, at du ville være den eneste, der kunne åbne det.
Han fortalte mig aldrig koden. - Måske gjorde han.
Måske vidste du bare ikke, at det var en kode.
Det kunne være en række tal, -
- der havde forbindelse til jeres fælles oplevelser.
Vi havde ikke så mange fælles oplevelser.
Måske efter din mors død.
Ved du, hvad han sagde til mig efter hendes død?
"Robert, der er ikke noget at snakke om."
Han var ikke god til følelser. - Jeg var elleve år, onkel Peter.
Hvordan har han det? - Han har store smerter.
På de dybere niveauer er smerten mildere.
Og hvis han dør?
I værste fald er han en grøntsag, når han vågner.
Cobb, jeg vil stadig holde min del af aftalen.
Tak, men når du vågner, har du glemt alt om aftalen.
Limbo bliver din virkelighed.
Du er fortabt så længe, at du bliver en gammel mand.
Fuld af savn? - Der venter på døden.
Nej, jeg kommer tilbage.
Så er vi unge mænd igen.
Træk vejret.
De slår os ihjel, hvis de ikke får koden.
De vil bare have løsepenge. - Nej.
De låser os inde i bilen og kører os i floden.
Hvad er der i pengeskabet? - Noget til dig.
Maurice kaldte det en gave til dig. Et testamente.
Testamentet er hos Port og Dunn. - Det er supplerende.
Det her tager forrang og opdeler Fischer Morrow i enheder.
Det bliver enden på forretningsimperiet.
Det ødelægger hele min arv.
Hvorfor ville han foreslå det? - Det ved jeg ikke.
Han elskede dig, Robert. På sin egen måde.
På sin egen måde?
Han kaldte mig til sit dødsleje.
Han kunne knap tale.
Men han fortalte mig dog en sidste ting.
Han trak mig tæt på.
Jeg kunne kun høre ... ét ord.
"Skuffet."
Hvornår var du i limbo?
Du har muligvis overtalt de andre til at fortsætte, -
- men de kender ikke sandheden.
Sandheden er, at et godstog når som helst kan brage igennem væggen.
Sandheden er, at Mal farer rundt i din underbevidsthed.
Jo dybere vi når ind i Fischer, jo dybere når vi ind i dig.
Det er næppe noget kønt syn.
Vi udforskede ideen om en drøm i drømmen.
Jeg pressede på -