Han yrade, men han frågade efter er.
Visa honom.
Det enda han hade på sig var det här...
... och det här.
Har ni kommit för att döda mig?
Jag vet vad det här är.
Jag har sett en förut - för många år sedan.
Den tillhörde en man jag mötte i en halvt bortglömd dröm.
En man som hade en del radikala idéer...
Vilken parasit är mest motståndskraftig?
Bakterier? Virus?
Inälvsmask?
Vad mr Cobb försöker säga...
En idé.
Motståndskraftig och mycket smittsam.
När en idé har satt sig i hjärnan är den nästan omöjlig att bli av med.
En färdig och fullt genomtänkt idé biter sig fast.
Där inne nånstans...
Och ni kan stjäla den?
Ja, när man drömmer är ens försvar försvagat-
- och det blir lätt att stjäla ens tankar.
Det kallas extraktion.
Vi kan lära ert undermedvetna att försvara sig-
- även mot den skickligaste extraktör som finns.
Hur då?
Jag är den skickligaste extraktören som finns.
Jag kan söka igenom ert sinne. Jag kan knepen.
Och jag kan lära er dem, så att ert försvar aldrig försvagas -
- inte ens i sömnen.
Om ni vill ha min hjälp måste ni vara helt ärlig mot mig.
Jag måste få större tillgång till era tankar än er fru -
- eller er psykolog har.
Om ni har ett kassaskåp fullt med drömmar -
- måste jag få veta vad de handlar om.
Om det här ska fungera måste ni släppa in mig helt och hållet.
Ha en trevlig kväll, mina herrar. Jag ska ta ert erbjudande i beaktande.
Han vet.
Vad är det som händer där uppe?
Saito vet. Han leker med oss.
Det spelar ingen roll, jag fixar det ändå.
Informationen finns i kassavalvet.
Han såg på det när jag nämnde hemligheter.
Vad gör hon här?
Gå in igen. Jag ordnar det här.
Gör det! Vi är här för att jobba.
Om jag hoppar... överlever jag då?
Om du dyker perfekt, kanske...
Vad gör du här, Mal?
Jag tänkte att du kanske saknade mig.
Det vet du att jag gör.
Men jag kan inte lita på dig längre.
Än sen?
Den ser ut att vara i Arthurs smak.
Objektet är förtjust i brittisk efterkrigskonst.
Sätt dig.
Säg mig...
Saknar barnen mig?
Du anar inte.
Vad gör du?
Jag behöver frisk luft.
Stanna där, Mal.
Kom igen! Fan också!
Vänd er om.
Vapnet, Dom.
Snälla du...
Och så kuvertet, mr Cobb.
Har hon berättat eller visste ni hela tiden?
Att ni är här för att stjäla från mig eller att vi faktiskt sover?
Jag vill veta vem ni arbetar för.
Det är väl ingen idé att hota honom i en dröm, Mal?
Det beror på vad man hotar med.
Om man dödar honom vaknar han bara.
Men smärta...
Smärta upplever man med sinnena.
Och av inredningen att döma är vi väl i ditt sinne, Arthur?
- Det är för tidigt! - Jag vet, men drömmen faller ihop.
Jag försöker få Saito att sova lite till. Vi är nästan klara.
Han var nära. Väldigt nära.
Hejda honom!
Det funkar inte. Väck honom.
Han vaknar inte!
- Ge honom kicken! - Va?
Släng honom i vattnet.
Han har slocknat.
Ni har läst på...
Inte ens min säkerhetschef känner till lägenheten. Hur fick ni tag på den?
En man som ni kan inte hålla ett kärleksnäste hemligt-
- särskilt inte när det gäller en gift kvinna.
- Hon skulle aldrig... - Men här är vi ändå.
- Och vi har ett dilemma. - De närmar sig.
- Ni fick det ni ville ha. - Det är inte sant.
Ni utelämnade en viktig del.
Ni undanhöll nåt, för ni visste vad vi tänkte göra.
- Varför släppte ni in oss alls? - Det var ett test.
- Vad då för test? - Det kvittar. Ni blev underkända.
Vi extraherade all information ni hade.
Men er bluff var uppenbar.
- Alltså: Gå härifrån. - Ni förstår inte, mr Saito.
Företaget som anlitade oss accepterar inga misslyckanden.
Vi överlever inte ens i två dagar.
Cobb?
Jag måste visst uttrycka mig tydligare.
Berätta vad ni vet! Berätta vad ni vet - nu!
Jag har alltid avskytt den här mattan.
Den är fläckig och nött på ett väldigt karaktäristiskt sätt.
Men den är definitivt gjord av ull.
Men nu...
...ligger jag på polyester.
Det betyder att jag inte ligger på min matta, i min lägenhet.
Ni lever upp till ert rykte, mr Cobb.
Jag drömmer fortfarande.
- Hur gick det? - Dåligt.
En dröm i drömmen... Jag är imponerad.
Men i min dröm är det mina regler som gäller.
Visst, men ni förstår, mr Saito...
Vi är inte i er dröm.
Vi är i min.
Idiot! Hur kunde du ta fel matta?
- Det var inte mitt fel. - Du är arkitekten.
Han skulle ju inte gnugga sig mot den.
Nu räcker det.
Vad fan var det där?
- Jag har det under kontroll. - Det verkar inte så.
Vi har inte tid med det här. Jag går av i Kyoto.
Han kollar inte alla kupéer.
Jag gillar inte tåg.
Nu får var och en klara sig själv.
Hallå?
- Hej, pappa! - Hej, pappa.
Hej på er! Hur är det med er?
- Bra. - Det är väl okej.
Vem är det som bara mår okej? Är det du, James?
Ja. När kommer du hem, pappa?
Jag kan inte komma hem på ett tag, det kommer du väl ihåg?
Varför då?
Jag sa ju att jag har åkt iväg för att jobba.
Mormor säger att du aldrig kommer tillbaka.
Är det du, Phillipa?
Får jag prata med mormor?
Hon skakar på huvudet.
Vi får hoppas att hon har fel.
Pappa?
Ja, James?
Är mamma med dig?
Vi har ju pratat om det här, James.
Mamma är inte här längre.
Var är hon?
Nu räcker det, barn. Säg hejdå.
Jag skickar med morfar några presenter till er.
Var snälla nu...
Helikoptern väntar.
Mår du bra?
Ja, hurså?
Mal dök upp i drömmen.
Ledsen för det där med ditt ben.
- Det börjar bli värre, va? - En ursäkt är allt du får.
- Var är Nash? - Han har inte kommit. Vill du vänta?
Nej, vi skulle ha levererat Saitos expansionsplaner -
- för två timmar sen.
De vet att vi misslyckades. Vi måste härifrån.
- Vart tänker du åka? - Buenos Aires.
Jag kan ligga lågt där, kanske skaffa ett jobb så småningom. Du då?
Tillbaka till USA.
Hälsa så gott.
Han förrådde er. Han kom till mig och köpslog om sitt liv.
Så jag vill gärna erbjuda er nöjet...
Det där är inte min grej.
- Vad tänker ni göra med honom? - Ingenting.
Frågan är vad Cobol Engineering tänker göra...
- Vad vill ni ha av oss? - Inception.
- Är det möjligt? - Naturligtvis inte.
Om man kan stjäla en idé-
- kan man väl plantera en också?
Låt mig plantera en idé hos er.
Tänk inte på elefanter. Vad tänker ni på?
Elefanter.
Just det, men det är inte er idé, för jag gav er den.
Objektets sinne kan alltid spåra idéns uppkomst.
- Sann inspiration kan inte förfalskas. - Det stämmer inte.
- Kan ni göra det? - Ger ni mig nåt val?
Jag kan göra upp med Cobol själv.
Då har ni ju ett val.
Och jag väljer att ge mig av, sir.
Tala bara om vart ni vill åka.
Mr Cobb!
Vad sägs om att åka hem?
Till USA. Till era barn.
Det kan ni inte fixa. Det kan ingen.
- Precis som inception... - Kom, Cobb.
- Hur invecklad är idén? - Den är enkel.
Den kan inte vara enkel om ni vill plantera den hos nån.
Min rival är en gammal och sjuk man.
Hans son ska snart ta över företaget.
Han måste bestämma sig för att dela upp sin fars imperium.
- Vi borde låta bli, Cobb. - Vänta.
Om jag gör det - om jag ens kan göra det -
- behöver jag en garanti.
- Hur vet jag att ni kan hålla det ni lovar? - Det vet ni inte.
Men det kan jag.
Nå? Är ni villig att våga språnget?
Eller vill ni bli en gammal man, full av ånger -
- som inväntar döden i ensamhet?
Sätt ihop ett team, mr Cobb, och välj ert folk med större omsorg.
Jag vet att du vill hem.
Det här går inte att göra.
Jo, om man går tillräckligt djupt.
Det vet du inte.
Jag har gjort det förut.
Med vem?
Varför ska vi till Paris?
Vi behöver en ny arkitekt.
Du trivs inte på ditt kontor, va?
Man kan inte tänka fritt i det där kyffet.
Är du verkligen i säkerhet här?
Utlämningsreglerna mellan Frankrike och USA -
- är en byråkratisk mardröm.
De kan säkert lösa det om det gäller dig.
Kan du ge de här till barnen när du får tillfälle?
Det krävs mer än några gosedjur -
- för att barnen ska tro att de fortfarande har en far.
Jag gör bara det du lärde mig.
Jag lärde dig inte att stjäla.
Nej, bara att utforska folks sinnen.
Men efter det som hände -
- fanns det inte många lagliga sätt att använda den förmågan.
Vad gör du här, Dom?
Jag tror att jag kan ta mig hem.
Det är ett uppdrag åt mycket mäktiga människor.
Människor som jag tror kan få mitt åtal nedlagt för gott.
Men jag behöver din hjälp.
Du vill fördärva en av mina allra bästa.
Du måste låta dem bestämma själva.
- Pengar? - Inte bara.
Du minns väl?
Det är en chans att bygga katedraler, hela städer...
Sånt som aldrig har existerat -
- och inte kan existera i den verkliga världen.
Du vill att jag ska låta nån annan följa med dig in i din fantasi?
De kommer inte in i drömmen.
De utformar nivåerna och lär ut dem till drömmarna.
Utforma dem själv.
Mal tillåter det inte.
Kom tillbaka till verkligheten, Dom.
- Snälla du... - Verkligheten?
Barnen - dina barnbarn -
- väntar på att deras far ska komma hem.
Det är deras verklighet. Och det här sista jobbet är min väg hem.
Jag skulle inte stå här om jag kände till nåt annat sätt.
Jag behöver en arkitekt som är lika bra som jag var.
Jag har en som är bättre.
Ariadne?
Får jag presentera mr Cobb?
Trevligt att träffas.
Har du en stund över? Mr Cobb har ett jobberbjudande till dig.
En praktikplats?
Inte direkt.
Du ska få göra ett test.
Kan du inte berätta lite först?
Jag måste veta om du klarar jobbet.
- Varför då? - Det är inte helt lagligt.
Du har två minuter på dig att skapa en labyrint som tar en minut att lösa.
Stopp.
En gång till.
Stopp.
Du måste kunna bättre än så.
Nu börjar det likna nåt.
Det sägs att vi använder en bråkdel av hjärnans potential.
Det gäller bara när vi är vakna.
I sömnen kan vi göra vad som helst.
Som vad då?
Tänk dig att du ritar en byggnad. Du är medveten om vad du skapar-
- men ibland skapar det sig självt.
Ja, man liksom upptäcker den.
Sann inspiration, eller hur?
I en dröm pågår det hela tiden.
Vi skapar och tolkar vår värld på samma gång-
- och vi gör det så bra att vi inte ens vet om det.
Det här gör det möjligt att ta del av processen.
- Hur då? - Genom att ta över skapandet.
Det är här du kommer in.
Du ska skapa världen i drömmen.
Objektet förs in i drömmen och fyller den med sitt undermedvetna.
Hur ska jag få ihop så många detaljer att de tror att drömmen är verklig?
Drömmar känns verkliga så länge vi drömmer, eller hur?
Det är först när vi vaknar som vi inser att nåt var konstigt.
Låt mig ställa en fråga.
Du minns väl aldrig drömmens början?
Plötsligt är du bara mitt uppe i den.
Jag antar det...
Hur hamnade vi här då?
Vi kom ju från...
Tänk efter, Ariadne. Hur hamnade du här?
Var befinner du dig nu?
Drömmer vi?
Du sitter på en workshop och drömmer.
Det här är din första lektion i drömdelning. Håll dig lugn.
Om det är en dröm, varför skyddar du...
Det är aldrig bara en dröm, eller hur?
Glassplitter i ansiktet gör ont. Det känns verkligt.
Militären utvecklade drömdelning till en utbildning -
- där soldater sköt och ströp varann -
- och sen vaknade.
Hur blev arkitekterna inblandade?
Någon måste ju utforma drömmarna.
Ge oss fem minuter till.
Fem minuter?
Vi har ju pratat i minst en timme.
Hjärnan arbetar snabbare i drömmen.
Därför känns det som om tiden går långsammare.
Fem minuter i verkligheten motsvarar en timme i drömmen.
Se efter vad du kan få ihop på fem minuter.
Grunddragen är klara. Bokhandeln, cafét...
Nästan allt annat också.
- Vilka är människorna? - Det är mina projiceringar.
Dina?
Du drömmer - du skapar den här världen.
Jag är objektet. Mitt sinne befolkar den.
Du kan prata med mitt undermedvetna.
Det är ett sätt att extrahera information.
Vad finns det mer för sätt?
Om man skapar nåt säkert, som ett bankvalv eller ett fängelse -
- fyller sinnet dem med information som det vill skydda.
- Förstår du? - Och sen bryter ni er in och stjäl den.
Jag trodde att drömplatsen främst var visuell -
- men det handlar mer om känslan.
Jag undrar vad som händer när man börjar mixtra med de fysiska lagarna.
Det är otroligt...
Ja, det är det.
Varför tittar alla på mig?
Mitt undermedvetna känner att nån annan skapar världen.
Ju mer man förändrar, desto snabbare börjar projiceringarna närma sig en.
De känner att drömmaren är en främling.
De angriper som om de bekämpade en infektion.
- Kommer de att angripa oss? - Nej då.
Bara dig.
Det här är toppen, men om du fortsätter att förändra så här...
Säg åt ditt undermedvetna att ta det lugnt!
Det är mitt undermedvetna. Jag kan inte kontrollera det.
Mycket imponerande.
Jag känner igen den här bron. Det här är en verklig plats, va?
Ja, jag går här varje dag.
Återskapa aldrig ur minnet. Hitta alltid på nytt!
Man måste ju utgå från nåt.
Låna bara detaljer, aldrig hela ytor.
- Varför inte? - Att utgå från ett minne...
...är enklaste sättet att tappa greppet om verkligheten.
Var det det som hände dig?
Det här handlar inte om mig.
Är det därför jag måste utforma dina drömmar?
Släpp henne! Försvinn!
- Cobb! - Låt henne vara!
- Släpp mig! - Mal!
- Väck mig!
Väck mig, väck mig!
Väck mig!
Titta på mig. Det är ingen fara.
Varför vaknade jag inte?
Tiden var inte ute.
Man kan inte vakna i förtid om man inte dör.
Hon behöver ett totem.
En totem är en liten personlig...
Ditt undermedvetna var just snyggt!
Hon är jättecharmig!
- Du har alltså träffat mrs Cobb. - Är hon hans fru?
Alltså: ett totem. Du behöver ett litet, tungt föremål...
...som ingen annan vet att du har.
- Ett mynt? - Nej.
Det måste vara unikt. Det här är en viktad tärning.
Om du rör den förtas hela syftet.
Bara jag känner till balansen och vikten hos just den här tärningen.
När du tittar på ditt totem -
- vet du att du inte är i nån annans dröm.
Ser du inte vad som händer, eller blundar du för det?
Cobb har svåra problem som han försöker gömma inom sig -
- och jag tänker inte öppna mig för en sån person.
Hon kommer tillbaka. Jag har aldrig sett nån fatta så fort.
Verkligheten blir alltför torftig för henne nu, och när hon kommer tillbaka...
...får du låta henne bygga labyrinter.
- Vart ska du? - Jag måste hälsa på Eames.
Han är ju i Mombasa. Det är Cobols bakgård.
Jag måste ta risken.
- Det finns många bra tjuvar. - Det räcker inte med en tjuv.
Vi behöver en dubbelgångare.
De parar sig inte även om du gnuggar dem mot varann.
Man vet aldrig.
Ska vi ta ett glas?
Du bjuder.
Din stavning är fortfarande usel.
Hur är din handstil?
- Den är mångsidig. - Bra.
Inception.
Innan du säger att det är omöjligt...
Nej, det är fullt möjligt, men jävligt svårt.
Intressant, för Arthur påstår att det inte går att genomföra.
Jobbar du med den dönicken än?
Han är bra på det han gör.
O ja, men han har ingen fantasi.
Till skillnad från dig.
Om man ska utföra inception måste man ha fantasi.
Låt mig ställa en fråga. Har du gjort det förut?
Vi försökte. Vi fick idén på plats, men den satte sig inte.
- Gick ni inte djupt nog? - Det handlar om mer än bara djup.
Idén måste vara outvecklad -
- för att kunna växa naturligt hos objektet. En svår konst.
Vad är det för idé du ska plantera?
Vi måste få en arvtagare att lösa upp faderns imperium.
Där spelar allsköns politiska motiv -
- och antimonopolistiska åsikter in. Men allt det där...
Allt hänger på objektets inställning.
Ni måste utgå från det mest grundläggande.
Vad är det?
Relationen till fadern.
- Har ni nån kemist? - Nej, inte än.
Jag känner till en man, Yusuf -
- som gör egna versioner av preparaten.
Vi åker dit.
Nån skuggar dig. Mannen i baren.
Cobol Engineering...
Ville de ha mig död eller levande?
Jag minns inte. Få se om han börjar skjuta.
Avled hans uppmärksamhet. Vi ses en trappa ned om en halvtimme.
- Här? - Det misstänker de inte.
Freddy! Freddy Simmonds.
Visst är det du?
Nej, det var inte du.
Nu drömmer du inte, va?
En kaffe.
En kaffe!
Vill ni ha skjuts, mr Cobb?
- Vad gör ni i Mombasa? - Jag måste skydda min investering.
Är det så du gör dig av med förföljare?
Den här är annorlunda.
Cobb sa att du skulle komma tillbaka.
- Jag försökte låta bli, men... - Det går inte att motstå.
Det är...
...sant skapande.
Ska vi titta på lite paradoxal arkitektur?
Du behöver kunna en del knep -
- för att bygga tre kompletta drömnivåer. Ursäkta.
Vad då för knep?
I en dröm kan man lura arkitekturen och skapa omöjliga former.
Man kan skapa slutna loopar. Penrose trappa, till exempel.
Den oändliga trappan...
Ser du?
Paradox.
En sluten loop -
- hjälper dig att dölja gränserna hos drömmen du skapar.
Hur stora ska nivåerna vara?
Det varierar - från ett våningsplan till en hel stad.
Men de måste gå att dölja för projiceringarna.
- En labyrint. - Just det.
Och ju bättre den är...
Desto längre kan vi stanna kvar?
Precis.
- Mitt undermedvetna är väluppfostrat. - Vänta du bara.
Ingen gillar att bli mixtrad med.
Cobb kan inte bygga längre, va?
Jag vet inte. Han vägrar.
Han tror att det är säkrast om han inget vet om världarna.
Han säger inte varför, men jag tror att det är Mal.
- Hans före detta fru? - Nej, inte före detta.
- Är de fortfarande tillsammans? - Nej.
Hon är död.
Den du ser där inne är bara hans projicering av henne.
Hur var hon i verkliga livet?
Hon var underbar.
- Ni behöver alltså en kemist? - Ja.
För att tillverka preparat för ett uppdrag?
Och för att arbeta i fält med oss.
Jag arbetar ogärna i fält.
Ni måste anpassa preparaten efter våra speciella behov.
- Som är? - Stort djup.
En dröm i drömmen? Två nivåer?
Tre.
Omöjligt. Så många drömmar i drömmen blir instabilt.
Det är möjligt. Om man använder sömnmedel.
Ett kraftigt sömnmedel.
- Hur många lagmedlemmar? - Fem.
Sex.
Enda sättet att veta att ni gör ert jobb är att följa med er.
Det här är inget för turister, mr Saito.
Den här gången är det det.
Det här är en bra utgångspunkt. Jag använder det varje dag.
- Till vad då? - Jag ska visa er.
Ni kanske inte vill se det här.
Ni först.
Tio, tolv... Alla sammankopplade!
De kommer hit varje dag för att dela drömmen.
Ser ni? Mycket stabilt.
- Hur länge drömmer de? - Tre, fyra timmar per dag.
I drömtid?
På det här preparatet? 40 timmar per dag.
- Varför gör de det? - Berätta, mr Cobb.
Med tiden kan man inte drömma på nåt annat sätt.
Drömmer ni fortfarande, mr Cobb?
- Kommer de hit varje dag för att sova? - Nej.
De kommer för att bli väckta.
Drömmen har blivit deras verklighet.
Och vem kan säga att de har fel?
Få se vad ni kan.
Du vet var jag finns.
Du vet vad du måste göra.
Schyst, va?
Är allt som det ska, mr Cobb?
Ja, det är bara bra.
Robert Fischer, arvtagare till Fischer Morrows energikonglomerat.
Vad har ni otalt med mr Fischer?
Det angår inte er.
Det här är inget vanligt industrispionage.
Ni ber mig att utföra inception.
Ni inser väl att det är allvar?
Fröet som vi planterar i hans sinne kommer att växa till en idé -
- och den kommer att påverka honom.
Den kan förändra honom i grunden.
Vi är det sista företaget som står mellan dem och total marknadsdominans.
Vi kan inte hävda oss längre.
Snart kontrollerar de energitillgången i halva världen.
De blir en ny supermakt.
Robert Fischer måste tänka om - för hela världens skull.
Det är där vi kommer in.
Hur är Robert Fischers relation till fadern?
Ganska komplicerad, ryktas det.
Vi kan inte utgå från rykten.
Kan jag få tillgång till den här mannen? Browning.
Fischer Seniors närmaste man och Fischer Juniors gudfar.
Det borde gå att ordna om ni kan ge mig rätt referenser.
Referenser är en av mina specialiteter, mr Saito.
Det blir knappast förlikning. Krossa dem.
Mr Browning... Maurice Fischer har som policy att undvika rättsliga tvister.
Vi kanske ska dryfta era betänkligheter med Maurice direkt?
Det behövs nog inte.
Jo, det tycker jag.
Hur är det med honom?
Jag vill inte störa i onödan, men...
Jag sa åt dig att hålla den förbannade... Gör det då!
Låt bli.
Ett kärt minne, säkerligen...
Jag ställde det bredvid hans säng. Han märkte det inte ens.
Robert...
Vi måste prata om fullmakten.
Jag vet att det är jobbigt, men vi måste.
Gamarna kretsar ovanför oss.
Ju sjukare Maurice Fischer blir desto mäktigare blir Peter Browning.
Jag har observerat Browning noggrant -
- och kopierat hans fysik, hans sätt att röra sig och så vidare.
På drömmens första nivå kan jag utge mig för att vara Browning-
- och presentera förslag till Fischers medvetna sinne.
På nästa nivå bör hans egen projicering av Browning -
- återge förslagen för honom.
Så att han får idén av sig själv?
Precis. Det måste kännas som en egen idé.
Eames... Jag är imponerad.
Ditt nedlåtande sätt värmer alltid, Arthur.
Ska du gå ned ensam?
Nej, jag gör några experiment, bara.
Jag visste inte att det var nån här.
Jag håller på med mitt totem.
Få se.
Du börjar lära dig.
Ett bra sätt att hålla koll på verkligheten.
Var det din idé?
Nej, det var Mals.
Den här tillhörde henne. Hon snurrade den i drömmen men den välte aldrig.
Den bara snurrade och snurrade...
Arthur sa att hon gick bort.
Hur går det med labyrinterna?
Varje nivå knyter an till den del av det undermedvetna -
- som vi vill åt.
Första nivån är ett sjukhus dit Fischer kan föra sin far.
Jag har en fråga om utformningen.
Nej, visa mig inga detaljer. Bara drömmaren ska känna till dem.
Varför då?
Om vi tar in våra projiceringar -
- får de inte veta några detaljer.
Om du tar in Mal, menar du.
Du kan inte hålla henne borta, va?
- Det stämmer. - Du kan inte bygga...
...för då får hon reda på hur labyrinten ser ut -
- och saboterar hela operationen.
- Vet de andra om det här? - Nej.
Du måste varna dem om det blir värre.
Ingen har sagt att det blir värre.
Jag måste hem. Det är allt jag bryr mig om.
Varför kan du inte åka hem?
För att de tror att jag dödade henne.
Tack.
För att du inte frågar om jag gjorde det.
"Jag ska dela upp min fars imperium."
Robert skulle förstås avfärda den idén.
Därför måste vi plantera den djupt.
Det undermedvetna motiveras av känslor, inte logik.
Vi måste översätta idén till en känsla.
Hur blir en affärsstrategi till en känsla?
Det är det vi ska luska ut. Roberts relation till fadern -
- är minst sagt ansträngd.
Att dela upp företaget vore ett sätt att visa farsan långfingret.
Nej, positiva känslor vinner alltid över negativa.
Vi längtar alla efter försoning, efter katharsis.
Robert Fischer måste reagera positivt på allt.
Vad sägs om det här?
"Min far accepterar att jag vill skapa själv och inte bara gå i hans fotspår."
Det kanske funkar.
Kanske? Det räcker inte.
Tack för ditt bidrag, Arthur.
Förlåt att jag vill ha specificitet.
Specificitet?
Inception handlar inte om det.
När vi väl är inne i hans sinne får vi ta det vi hittar.
På första nivån tar vi oss an hans relation till fadern.
Vi säger: "Jag tänker inte gå i fars fotspår."
På nästa nivå fyller vi på med "Jag tänker skapa nåt eget".
På sista nivån tar vi till det tunga artilleriet.
"Min far vill inte att jag ska vara som han."
På tredje nivån faller drömmen ihop vid minsta lilla störningsmoment.
Sövning.
Sömn som är så stabil att den klarar tre nivåer -
- förutsätter ett extremt kraftigt sömnmedel.
Godnatt.
Preparatet vi använder -
- skapar klar kontakt drömmarna emellan -
...och snabbar på hjärnfunktionen. - Det ger mer tid på varje nivå.
Hjärnfunktionen blir 20 gånger så snabb.
När man går in i en dröm i drömmen intensifieras effekten.
Tre drömmar - tio timmar...
Matte är inte mitt bästa ämne. Hur mycket tid blir det?
En vecka på första nivån.
Ett halvår på andra nivån, och på tredje nivån...
Det blir tio år.
Vem vill vara kvar i en dröm i tio år?
Det beror på drömmen.
När idén är planterad, hur tar vi oss ut då?
Gärna nåt elegantare än att skjuta mig i huvudet...
- En kick. - Vad är en kick?
Det här, Ariadne, är en kick.
Den där fallande känslan som får en att vakna med ett ryck.
Känns kicken trots sömnmedlet?
Jag har sett till att sömnmedlet -
- inte påverkar innerörats funktion -
- så oavsett hur djup sömnen är känner den sovande om han faller.
Eller välter...
Det gäller att synkronisera en kick som når igenom alla tre nivåerna.
Vi kan synkronisera kickarna med hjälp av musik.
Han har inga operationer eller tandläkarbesök inplanerade.
Han skulle väl operera knäet?
Inget som han blir sövd för, i alla fall.
Vi behöver minst 10 timmar.
Sydney till Los Angeles.
En av de längsta flighter som finns. Han gör den varannan vecka.
I privatplan, förmodligen.
Inte om planet plötsligt måste in på reparation...
Det måste vara en 7 47:a.
Där sitter piloten högst upp -
- och förstaklasskabinen ligger i nosen, så ingen passerar.
Vi måste köpa alla biljetterna och muta kabinpersonalen.
Jag har köpt flygbolaget.
Det blev prydligast så.
Då har vi våra tio timmar.
Ariadne? Mycket bra jobbat.
Du vet var jag finns.
Du vet vad du måste göra.
Minns du när du friade till mig?
Det är klart att jag gör.
Du sa att du hade en dröm.
Att vi skulle bli gamla tillsammans.
Det kan fortfarande bli så.
Du borde inte vara här.
Jag ville se vad det är för tester du gör varje natt.
- Det här angår inte dig. - Det gör det visst.
- Vi ska dela drömmar. - Inte de här. Det här är mina drömmar.
Varför gör du så här mot dig själv?
Det är enda sättet att fortsätta drömma.
Varför är det så viktigt att drömma?
I mina drömmar är vi tillsammans än.
Det här är inte bara drömmar.
Det är minnen. Du sa att vi inte ska använda minnen.
Jag vet.
Du försöker hålla henne vid liv. Du kan inte släppa henne.
Du förstår inte. Det här är ögonblick som jag ångrar -
- minnen som jag måste förändra.
Vad finns det där som du ångrar?
Det enda du behöver veta om mig...
Är det här ditt hus?
Mitt och Mals, ja.
Var är hon?
Hon är redan borta.
Där är min son James.
Han gräver efter nåt. Kanske mask.
Det där är Phillipa.
Jag tänkte ropa på dem -
- så att de vände sig om -
- och jag fick se deras vackra ansikten, men det är för sent.
Det är nu eller aldrig, Cobb.
Sen får jag panik.
Jag inser att jag kommer att ångra det här ögonblicket.
Jag måste se deras ansikten en sista gång.
James! Phillipa! Kom in!
Men ögonblicket är förbi.
Och vad jag än gör kan jag inte förändra det.
Precis när jag ska ropa på dem...
...springer de i väg.
Jag får aldrig se deras ansikten igen. Jag måste hem igen.
Till den verkliga världen.
Vad gör du här?
Jag heter...
Jag vet vem du är. Vad gör du här?
Jag försöker bara förstå.
Hur skulle du kunna förstå?
Vet du vad det innebär att älska?
Att vara ena halvan av en helhet?
Nej.
Jag ska berätta en gåta.
Du väntar på ett tåg.
Ett tåg som ska föra dig långt bort.
Du vet vart du vill att det ska gå...
...men du kan inte vara säker.
Men det spelar ingen roll.
Hur kan det inte spela någon roll vart tåget går?
För att vi får vara tillsammans.
- Hur kunde du ta med henne hit? - Var är vi?
I en hotellsvit där vi tillbringade våra bröllopsdagar.
Vad hände här?
Du lovade att vi skulle få vara tillsammans!
Du måste stanna här lite till!
Du sa att vi skulle bli gamla tillsammans!
Jag kommer och hämtar dig, jag lovar.
Tror du att du kan bygga ett fängelse av minnen att låsa in henne i?
Tror du verkligen att det håller henne kvar?
Det är dags.
Maurice Fischer dog just i Sydney.
- När begravs han? - På torsdag i Los Angeles.
Robert åker dit senast på tisdag. Vi borde sätta igång.
- Jag följer med, Cobb. - Nej, jag lovade Miles.
Teamet behöver nån som vet vad du slåss emot.
Det måste inte vara jag -
- men då måste du visa Arthur vad jag just fick se.
Ordna en flygbiljett till.
Om jag går ombord och ni inte håller vår överenskommelse -
- åker jag i fängelse på livstid när vi landar.
Fullfölj uppdraget ombord.
Jag ringer ett samtal från planet -
- och ni går genom passkontrollen utan problem.
- Ursäkta. - Javisst, förlåt mig.
Tillhör det här er? Ni måste ha tappat det.
Något att dricka?
Vatten, tack.
Samma här.
Tack.
Jag kunde inte undgå att se...
Är ni släkt med den Maurice Fischer?
Jo, han...
Han var min far.
Han var en mycket inspirerande person. Jag beklagar sorgen.
- Varsågod. - Tack.
För er far.
Må han vila i frid.
- Kunde du inte ha pinkat innan? - Förlåt.
Drack du för mycket gratischampagne?
Mycket lustigt.
I det här vädret kommer han att ta taxi.
- Jävla idiot! - Gå härifrån.
- Vad gör ni? - Jag trodde att den var ledig.
Vi kan dela.
Nej. Kör in till kanten...
Toppen.
Kom igen!
500 dollar, och plånboken är värd mer -
- så släpp av mig.
Jag är rädd att...
Täck honom!
Det här har inte jag skapat.
Cobb?
Ta honom!
Är du oskadd?
Ja, jag mår bra.
Fischer med, såvida han inte blir åksjuk.
Saito?
Bär in Fischer!
- Bär in honom! - Vad fan hände?
Blev han skjuten? Är han döende?
Jag vet inte.
- Var var ni? - Ett godståg blockerade oss.
Varför satte du dit ett tåg?
Det gjorde jag inte.
Varför i helvete blev vi överfallna?
Det var inga normala projiceringar! De var utbildade!
Fischer har låtit en extraktör -
- lära hans undermedvetna att försvara sig. Det är militäriserat.
Det borde framgått i researchen.
- Varför gjorde det inte det? - Lugn.
Det här var din uppgift, för fan! Det var ditt ansvar!
Du skulle kolla Fischers bakgrund!
- Vi klarar inte sånt här våld! - Vi har hanterat sånt här förr.
Vi får vara försiktiga.
Det här ingick inte i planen. Han dör, för fan!
Nej, låt bli. Låt bli!
Han lider. Jag väcker honom.
Nej, han vaknar inte.
Vad då? Om man dör i en dröm vaknar man.
Inte nu.
Vi är för djupt nedsövda för att kunna vakna så.
Vad händer när vi dör, då?
Vi hamnar i limbo.
- Limbo? - En icke-konstruerad drömvärld.
- Vad fan finns det där? - Rå, oändlig undermedvetenhet.
Där finns ingenting utom drömrester från andra som har fastnat där tidigare.
Vilket i vårt fall bara är du.
- Hur länge blir vi kvar där? - Man kommer inte undan...
...förrän sömnmedlet slutar verka.
Årtionden, kanske i evighet. Fråga honom!
Nu bär vi upp honom. Sätt fart.
Toppen.
Tack.
Vi är fångna i Fischers sinne och slåss mot hans privatarmé.
Om vi blir dödade -
- får vi irra runt i limbo tills våra hjärnor blir äggröra.
Har vi någon första hjälpen-låda?
Du kände till riskerna, men sa inget?
- Jag visste inte att vi skulle bli beskjutna. - Du hade ingen rätt.
Det var enda sättet att nå tre nivåer.
Du kände också till det.
Jag litade på honom.
Lovade han dig halva sin andel?
Nej, hela. Han sa att han hade gjort det förut.
Jaså? Med Mal? Det funkade ju jättebra!
Jag måste tillbaka till mina barn.
Så du tog oss med in i en krigszon.
Det finns en utväg. Vi slutför uppdraget så fort som möjligt -
- och tar oss ut med hjälp av kicken.
Glöm det. Det blir bara farligare.
Jag stannar på den här nivån.
Vi är omringade av Fischers säkerhetsfolk.
Tio timmars flygtid motsvarar en vecka.
Vi kommer att bli dödade allihop, det kan jag garantera.
Vi måste fortsätta och jobba så snabbt som möjligt.
Nedåt är enda vägen framåt.
Gör er klara.
Du följer med mig. Nu ruskar vi om honom.
Jag är kidnappningsförsäkrad för tio miljoner.
- Det här är inga problem. - Håll käften!
Er fars privata kassaskåp finns i hans arbetsrum.
Vi behöver koden.
Jag känner inte till nåt skåp.
Det betyder inte att ni inte kan koden.
Berätta.
Jag vet inte.
Enligt vår källa vet ni visst.
Jaså? Vad är det för källa?
- Kostar den här 500 dollar? - Vad innehåller den?
Pengar, kort, legitimation... Och det här.
Kan det vara till hjälp?
Kanske.
Sätt igång. Du har en timme på dig.
En timme?
Jag skulle få hela natten på mig.
Och Saito skulle inte bli skjuten.
En timme. Skaffa fram lite information nu.
- Vad är det där? - Vår källa.
Farbror Peter...
Säg åt dem att sluta.
- Koden. - Jag kan den inte.
- Varför säger Browning att ni gör det? - Jag vet inte.
Låt mig ta reda på det.
En timme. Berätta.
Är du oskadd?
Hur är det?
De asen har varit på mig i två dagar.
Deras kontakt har tillgång till din fars kontor.
De försöker öppna kassaskåpet.
De vill ha koden, men jag kan den inte.
- Det gör inte jag heller, så... - Va?
Maurice sa att när han dog skulle du kunna öppna det.
Nej, han gav mig ingen kod.
Du kanske fick den utan att förstå det.
Hur då?
Någon meningsfylld sifferkombination -
- baserad på upplevelser med Maurice.
Vi hade inte särskilt många meningsfyllda upplevelser tillsammans.
Efter din mors död, kanske?
När mor hade dött... Vet du vad han sa då?
"Robert... Det finns inget att säga."
Han var dålig på det där med känslor.
Jag var elva år, farbror Peter.
- Hur är det med honom? - Han har väldigt ont.
När vi kommer ned på nästa nivå lindras smärtan.
Och om han dör?
I värsta fall vaknar han -
- med ett helt raderat sinne.
Cobb... Jag står fast vid vår överenskommelse.
Det uppskattar jag, Saito.
Men när du vaknar kommer du inte ens ihåg den.
Limbo blir din verklighet.
Du blir kvar där nere så länge att du hinner bli en gammal man.
Full av ånger?
Som inväntar döden i ensamhet...
Nej.
Jag ska ta mig tillbaka.
Vi får vara unga tillsammans igen.
Andas.
De dödar oss om de inte får koden.
- De vill bara ha pengar. - Jag hörde dem.
De tänker låsa in oss i skåpbilen och köra ned den i floden.
Vad finns i kassaskåpet?
Nåt till dig.
Maurice sa alltid att det var hans viktigaste gåva till dig.
- Ett testamente. - Testamentet ligger hos Port & Dunn.
Det här ersätter det om du vill.
Det delar upp Fischer Morrow i mindre delar.
Det vore slutet för hela imperiet.
Utplåna hela mitt arv?
- Varför föreslår han nåt sånt? - Jag vet inte.
Han älskade dig, Robert.
På sitt eget sätt...
På sitt eget sätt?
Vid slutet...
...kallade han mig till sin dödsbädd.
Han kunde knappt tala.
Men han gjorde sig mödan att säga mig några sista ord.
Han drog mig intill sig...
...men jag kunde bara tyda...
...ett ord.
"Besviken."
När hamnade du i limbo?
Resten av teamet kanske litar på dig.
- Men de vet inte sanningen. - Vilken sanning?
Att du när som helst kan köra ett godståg genom väggen.
Att Mal finns överallt i ditt undermedvetna.
Och att ju längre in i Fischer vi går -
- desto längre in i dig kommer vi.
Och jag tror inte att vi kommer att gilla det vi hittar.
Vi arbetade tillsammans.
Vi utforskade drömmar i drömmen.
Jag ville gå djupare och djupare, jag ville framåt.
Jag förstod inte att timmar kunde bli år där nere.
Att vi kunde fastna så djupt där nere...
...att när vi nådde vårt undermedvetna...
... tappade vi greppet om verkligheten.
Vi skapade världen åt oss själva.
Vi höll på med det i åratal.
Vi skapade vår egen värld.
Hur länge var ni fast där?
I bortåt 50 år.
Hur stod ni ut?
Först kände vi oss som gudar.
Problemet var vetskapen om att det inte var verkligt.
Till slut blev det omöjligt för mig att fortsätta att leva så.
För henne, då?
Hon hade gömt nåt djupt inom sig.
En sanning som hon hade vetat om men valt att förtränga.
Limbo blev hennes verklighet.
Vad hände när ni vaknade?
Att vakna ur nåt sånt efter många årtionden...
Att ha blivit gamla själar och kastas tillbaka in i ungdomen...
Jag visste att nåt var fel, men hon ville inte medge det.
Till slut berättade hon sanningen.
Hon var helt besatt av en idé.
En mycket enkel idé som förändrade allt.
Att vår värld inte var verklig.
Att hon behövde vakna för att återvända till verkligheten.
Att vi, för att kunna komma hem igen...
...var tvungna att ta livet av oss.
- Era barn, då? - Hon trodde att de var projiceringar.
Att våra verkliga barn väntade nånstans.
Jag är deras mor!
Tror du inte att jag ser skillnaden?
Varför kan jag inte kontrollera drömmen?
Du vet inte att du drömmer!
Hon var säker på att jag inget kunde göra.
Det hjälpte inte att jag bönade och bad.
Hon ville göra det, men hon klarade det inte ensam.
Hon älskade mig för mycket, så hon gjorde upp en plan inför vår bröllopsdag.
- Vad gör du, älskling? - Kom hit.
Gå in igen, okej? Var snäll och gå in nu.
Nej. Jag tänker hoppa, och du följer med mig.
Nej, det gör jag inte.
Hör på mig nu.
Om du hoppar, kommer du inte att vakna. Du kommer att dö.
Gå in igen nu.
Gå in, så att vi får prata om det här.
Vi har pratat tillräckligt.
- Mal... - Kom ut...
...annars hoppar jag direkt.
Vi ska prata om det här.
Okej?
- Jag ber dig att våga språnget. - Nej, älskling.
Nej, jag... Du vet att jag inte kan.
Tänk på våra barn.
Tänk på James.
Tänk på Phillipa.
De kommer och tar barnen även om jag går utan dig.
- Vad menar du? - Jag gav ett brev till vår advokat.
Jag skrev att jag fruktar för mitt liv.
Att du har hotat att döda mig.
- Varför gjorde du så? - Jag älskar dig, Dom.
Hur kan du göra så?
Du slipper skuldkänslor för att du valde att lämna dem.
Vi ska hem till våra verkliga barn.
Nej, hör på mig nu! Titta på mig, Mal!
Du väntar på ett tåg.
- Gör det inte, Mal! - Ett tåg som ska föra dig långt bort.
James och Phillipa väntar på oss!
Du vet vart du vill att det ska gå, men du kan inte vara säker.
- Se på mig, Mal! - Men det spelar ingen roll...
...för ni får vara tillsammans.
Älskling! Se på mig!
Nej, Mal! Herregud!
Hon såg till att bli friskförklarad av tre psykiatriker.
Det blev omöjligt för mig att förklara hennes galenskap.
Så jag flydde.
Det är nu eller aldrig, Cobb.
James! Phillipa! Kom in nu!
Okej, då går vi.
Jag lämnade barnen och har försökt ta mig tillbaka sedan dess.
Din skuld ger liv åt henne. Den driver henne.
Men du är inte ansvarig för idén som dödade henne.
Om vi ska lyckas med det här -
- måste du förlåta dig själv och konfrontera henne.
Men du behöver inte göra det ensam.
Jag gör det för de andras skull.
De har ingen aning om hur farligt det är att vara här nere med dig.
Vi måste sätta fart.
Tiden är ute.
Jag kan ingen kod.
- Inte medvetet, i alla fall. - Instinktivt, då?
Jag har nån på er fars kontor som är redo att slå koden.
Ge mig de första sex siffrorna ni kommer att tänka på.
- Jag vet inte. - Nu!
Nu, sa jag!
Fem, två, åtta, fyra, nio, ett.
Det duger inte.
Då så. Vi ska ta en åktur.
Vi är värda mer om vi är vid liv. Hör ni det?
Vad fick du reda på?
Hans relation till fadern är katastrofal.
Hur hjälper det oss?
Ju större problem, desto kraftfullare katharsis.
- Hur ska vi kunna återförena dem? - Jag jobbar på det.
Jobba snabbare. Projiceringarna är på väg.
Vi måste ta oss ut innan det är helt kört.
Var inte rädd för att drömma stort, hjärtat.
Vi måste flytta hans agg till gudfadern.
- Och förstöra hans enda goda relation? - Nej, vi reparerar relationen till fadern...
...och avslöjar gudfaderns sanna natur.
Fischer borde betala mer än Saito för det här.
Hans försvar kommer att bli värre.
Då tar vi till mr Charles.
- Vem är mr Charles? - Dålig idé.
Så fort vi närmar oss Fischer slår hans försvar till.
Mr Charles funkade på Stein-jobbet.
- Har ni gjort det förut? - Det funkade inte.
Objektet insåg att han drömde och hade halvt ihjäl oss.
Men ni lärde er säkert massor.
Jag behöver avledning.
Kanske en underbar kvinna som jag har använt mig av förut?
Kör försiktigt.
Nästa nivå kommer att vara instabil som fan.
Byt inte nivå för tidigt. Vi har bara en kick.
Jag spelar musiken när det är dags. Ni sköter resten.
- Redo? - Redo!
Dröm sött.
Tråkar jag ut er?
Jag berättade min historia, men den föll visst inte i smaken.
Jag har mycket att tänka på.
Där har vi mr Charles.
Mr Fischer, eller hur?
Trevligt att ses igen. Rod Green från marknadsavdelningen.
- Och ni är? - På väg härifrån.
Om ni får tråkigt...
Hon lurade er.
Såvida hennes telefonnummer inte bara har sex siffror...
Lustigt sätt att skaffa sig vänner. Att stjäla nåns plånbok sådär...
Fan! Bara plånboken är värd...
Femhundra dollar, va?
Ingen fara. Mitt folk tar hand om det.
Vem eller vad är mr Charles?
Ett knep för att vända Fischer mot sitt eget undermedvetna.
Varför gillar du det inte?
Objektet får veta att han drömmer.
Det drar uppmärksamheten till oss.
Cobb sa väl att det skulle undvikas?
Cobb ägnar mycket tid åt att göra saker -
- som han säger att man inte får göra.
Får jag störa ett ögonblick, mr Saito?
Ursäkta mig, men...
Ni ser piggare ut.
Mycket lustigt, mr Eames.
Turbulens på planet?
Nej, det är närmare än så.
Det är Yusuf som kör.
Ursäkta, men vem är ni?
Rod Green, marknadsavdelningen.
Men det är ju inte alls sant.
Jag heter mr Charles. Visst minns ni mig?
Jag är er säkerhetschef här nere.
Gå av på en annan våning.
Släng plånboken. Vakterna kommer att leta efter den.
Cobb måste få mer tid på sig.
Säkerhetschef?
- Jobbar ni på hotellet? - Nej.
Jag är expert på ett specifikt område -
- det undermedvetna.
Menar ni drömmar?
Menar ni extraktion?
Det är min uppgift att beskydda er.
Jag ska förhindra att nån tar sig in -
- i ert sinne via era drömmar.
Ni är inte trygg här.
De är ute efter er.
Märkligt väder vi har...
Kände ni det?
Vad är det som händer?
Cobb vill uppmärksamma det egendomliga i drömmen -
- och få Fischers undermedvetna att leta efter drömmaren -
- efter mig. Fort, ge mig en kyss.
- De tittar fortfarande. - Ja, men det var värt ett försök.
Vi ska nog ge oss av.
Känner ni det? Ni har tränats för det här, mr Fischer.
Observera det egendomliga vädret och hur tyngdkraften förskjuts.
Det är inte verkligt. Ni befinner er i en dröm.
Det lättaste sättet att bekräfta det -
- är att minnas hur ni hamnade på hotellet. Kan ni göra det?
Ja...
Andas... Kom ihåg vad ni har lärt er.
Acceptera att ni befinner er i en dröm och att jag skyddar er.
- Är ni inte verklig? - Nej.
Jag är en projicering av ert undermedvetna.
Jag ska skydda er och förhindra -
- att extraktörerna drar in er i en dröm.
Jag tror att det är vad som sker just nu, mr Fischer.
Okej...
Okej.
Kan ni ta mig härifrån?
På en gång. Följ med mig.
Vänta lite!
Vad gör ni?!
De skulle föra bort er.
Vill ni ha hjälp måste ni hålla er lugn.
Ni måste samarbeta, mr Fischer.
Om det är en dröm så vaknar jag väl om jag tar livet av mig?
Det avråder jag ifrån.
Ni är nog nedsövd och om ni trycker av -
- kanske ni inte vaknar.
Ni kan hamna i ett djupare drömtillstånd. Ni vet vad jag menar.
Kom ihåg vad ni har lärt er.
Kom ihåg vad jag sa till er.
Ge mig vapnet.
- Det här rummet borde ligga under 528. - Ja.
Tänk efter.
Vad minns ni av det som hände innan den här drömmen?
Det var skottlossning...
...och det regnade.
Farbror Peter...
- Herregud, vi har blivit kidnappade. - Var hölls ni fångna?
- I en skåpbil. - Det förklarar tyngdkraften.
Ni är i skåpbilen. Fortsätt...
Det hade att göra med...
...ett kassaskåp.
Varför är det så svårt att minnas?
Det är som att försöka minnas en dröm.
Det tar åratal att lära sig.
Ni har dragits in i drömmen -
- för att de vill stjäla nåt i ert sinne.
Koncentrera er och försök att komma på vad.
Vad är det? Tänk efter!
En kod, de första siffrorna jag kom att tänka på.
De vill få fram siffror ur ert undermedvetna.
Det kan betyda vad som helst. Vi befinner oss på ett hotell.
Det kan vara ett rumsnummer. Vilka siffror var det?
Försök att minnas, det är oerhört viktigt.
Fem.
Fem, två... Det var ett långt nummer.
Det är en början. Femte våningen.
- Är den tidsinställd? - Nej, jag får improvisera.
Jag får invänta Yusufs kick medan ni sover i 528.
- Hur kan du veta säkert? - Musiken.
När skåpbilen kör in i broräcket vet jag med säkerhet.
Då kan vi synkronisera kicken.
Om det sker för tidigt eller för sent kommer det att misslyckas.
- Varför inte? - För att skåpbilen kommer att falla fritt.
- Ni kan inte falla utan tyngdkraft. - Just det...
De är med mig.
Mr Charles.
- Vet ni vad det är, mr Fischer? - Ja.
De försökte söva er.
- Jag är redan sövd. - Söva er igen.
Menar ni en dröm i en dröm?
Ni har förändrats, ser jag.
Ursäkta?
Förlåt mig, jag trodde att ni var nån annan.
En stilig karl, får man förmoda.
Det är Fischers projicering av Browning.
Vi följer efter honom.
- Varför då? - Hans beteende kommer att visa...
...om Fischer ifrågasätter hans motiv så som vi vill.
- Farbror Peter? - Blev ni kidnappade samtidigt?
Inte riktigt... De hade redan tagit honom. Han blev torterad.
Bevittnade ni tortyren?
Arbetar kidnapparna för dig?
Robert...
Försöker du öppna kassaskåpet för att få tag i det andra testamentet?
Fischer Morrow är mitt liv. Jag kan inte låta dig förstöra det.
Jag tänker inte förspilla mitt arv.
Jag kunde inte utsätta dig för din fars sista smädelse.
- Vad då för smädelse? - Testamentet, Robert!
Det är hans sista skymf.
Han utmanar dig att skapa nåt eget -
- genom att säga att du inte förtjänar att få ta över efter honom.
- Var han... besviken? - Jag är ledsen.
Men... han hade fel.
Du kan bygga upp ett ännu bättre företag.
Mr Fischer... Han ljuger.
- Hur vet ni det? - Tro mig.
Han döljer nåt och vi måste ta reda på vad.
Ni måste göra samma sak mot honom som han skulle göra mot er.
Vi går in i hans undermedvetna och tar reda på vad han döljer.
Som ni vill.
Han har slocknat.
Vems undermedvetna ska vi gå in i?
Fischers -
- men jag sa att det var Brownings.
Han hjälper oss in i sitt eget undermedvetna.
Vakterna lär inte vara nådiga...
Det ska bli en munter jakt.
- Kom tillbaka före kicken. - Sov nu, mr Eames.
Allt bra?
Beredd?
Ja, jag mår bra. Jag är beredd.
Cobb?
Vad finns där nere?
Sanningen vi vill att Fischer ska inse.
För din egen del, menar jag.
Såg du?
Det är din dröm, Eames.
Försök få bort vakterna från byggnaden.
- Vem vägleder Fischer? - Inte jag.
Om jag vet vägen riskerar vi allt.
- Jag har skapat stället. - Du följer med mig.
Jag kan göra det.
Okej. Instruera honom på vägen dit.
- Fischer, du följer med honom. - Vad ska du göra?
Se till att den här är igång. Jag lyssnar hela tiden.
Jag kan ge er täckning fram till det södra tornet.
Följer du inte med?
Vill du veta sanningen om din far -
- måste du ta dig in i Brownings sinne på egen hand.
Kom, Fischer!
Slå larm!
Sätt fart!
Hoppas att du är beredd.
Det är för tidigt.
Hör du, Cobb?
Jag märkte det för 20 minuter sen. Trodde att det var blåsten.
Jag hör det. Det är musik.
Vad gör vi?
Skyndar oss.
Yusuf byter nivå om tio sekunder.
Då har Arthur tre minuter på sig.
- Hallå! - Det är han!
- Vad ger det oss? - Sextio minuter.
- Hinner de då? - De måste klättra ned till avsatsen.
Då behöver de en snabbare väg.
Det är byggt som en labyrint.
Det måste finnas genvägar.
Eames!
La Eames till nåt?
Jag borde inte säga nåt.
Tiden är knapp. Har han lagt till nåt?
Ett ventilationsschakt att gena genom.
Förklara det för dem.
- Saito? - Kom.
En paradox...
- Vad var det? - Kicken.
Missade vi den, Cobb?
Ja.
Kunde inte nån ha drömt om en strand i stället?
Vad fan gör vi nu?
Vi slutför uppdraget innan nästa kick -
- när skåpbilen slår i vattenytan.
Hur skickar jag ned er utan tyngdkraft?
Arthur har några minuter, vi har cirka tjugo.
Hur är det?
De är på väg mot er, som om de vet nåt.
Försök vinna lite tid åt oss.
- Sätt fart. - Kommer...
Det är förrummet till kassavalvet.
- Några fönster? - Nej, det vore inte särskilt säkert.
Hoppas att Fischer gillar det han hittar.
- Är hans projiceringar undermedvetna? - Ja.
- Förstör du de delarna av hans sinne? - Nej, de är bara projiceringar.
Vi är framme.
Skynda er, ni har en hel armé hack i häl.
Jag är inne.
- Det är nån annan där inne. - Det är en fälla, Fischer!
Kom igen, lite lägre...
Cobb...
Nej, hon är inte verklig.
Hur kan du veta det?
Hon är en projicering. Fischer är verklig.
Hej.
Eames! Ta dig till förrummet!
- Vad hände? - Mal dödade Fischer.
Jag kunde inte skjuta henne.
Det är lönlöst att återuppliva honom. Hans sinne är fast där nere.
Det är kört.
Vi har misslyckats, alltså?
Det är över. Jag är ledsen.
Det är ju inte jag som inte kommer hem.
Synd, jag ville gärna veta vad som skulle hända.
Placera ut sprängladdningarna.
Det finns ett alternativ.
- Vi följer med Fischer ned. - Det hinner vi inte.
Det finns gott om tid där nere.
Och vi kommer att hitta honom.
När Arthurs musik går igång kan vi återuppliva honom.
Han kan få en egen kick där nere.
Bär in honom dit.
När musiken slutar spela spränger du sjukhuset.
Sen kan alla följa med kicken uppåt.
Det är värt ett försök, om Saito kan hålla vakterna på avstånd.
Saito kommer väl inte att överleva?
- Kom igen, Cobb. Vi måste försöka. - Kör hårt!
Är ni inte tillbaka i tid sticker jag utan er.
Hon har rätt.
Kan jag lita på att du gör allt som krävs?
Mal är ju där.
Jag vet var hon finns. Hon har ju Fischer.
Hon vill att jag följer efter honom.
Hon vill ha mig där nere hos sig.
Gick det bra?
- Är det här din värld? - En gång var det det.
Det är här hon finns.
Kom...
Saito.
Ta hand om Fischer medan jag placerar ut sprängladdningar.
Det här är inget för turister.
Fåna dig inte.
- Har ni byggt allt det här? Helt otroligt! - Vi byggde i åratal.
Sen började vi utgå från våra minnen.
Den här vägen...
Det här var vårt kvarter.
Platser från vårt förflutna...
Där låg vår första lägenhet.
Sen flyttade vi in i det huset.
När Mal blev gravid flyttade vi in där.
Återskapade ni allt det här ur minnet?
Vi hade gott om tid, som sagt.
Vad är det?
Mals barndomshem.
- Är hon där inne? - Nej.
Kom...
Vi ville bo i villa, men vi gillade såna här hus.
I verkligheten hade vi behövt välja, men inte här.
Hur ska vi få tillbaka Fischer?
Vi måste försöka skapa en kick.
Va?
Jag ska improvisera.
Du bör veta en sak om mig - om inception.
En tanke är som ett virus - motståndskraftigt -
- och mycket smittsamt.
Minsta lilla tanke kan växa sig stor.
Den kan komma att forma -
- eller förgöra en.
Minsta lilla tanke, som:
"Din värld är inte verklig."
En liten tanke som förändrar allt.
Man är så säker på sin värld - på vad som är verkligt.
Tror du att han är det?
Eller är han lika vilsen som jag var?
Jag vet vad som är verkligt, Mal.
Inga obehagliga tvivel?
Känner du dig inte förföljd, Dom?
Jagad över hela världen -
- av anonyma bolag och poliskårer -
- på samma sätt som projiceringarna förföljer drömmaren?
Erkänn...
Du tror inte att det bara finns en verklighet.
Så gör ditt val.
Välj att stanna här.
Välj mig.
Du vet att jag måste tillbaka till barnen. Du lämnade ju dem.
Du lämnade ju oss.
Du har fel.
Du är förvirrad.
Våra barn finns här.
Visst vill du se deras ansikten igen?
Ja, men jag tänker träffa dem där uppe.
Där uppe?
Hör du vad du säger? De är våra barn.
Du ska få se...
James? Phillipa?
Gör det inte. De är inte mina barn.
Det tror du inte själv på.
- Nej, jag vet. - Tänk om du misstar dig?
Tänk om det är jag som är verklig?
Du upprepar hela tiden det du vet.
Men vad tror du?
Vad känner du?
Skuld.
Jag har skuldkänslor, Mal.
Oavsett vad jag gör, hur hopplöst allt känns -
- eller hur förvirrad jag är, finns skuldkänslorna där -
- och påminner mig om sanningen.
Vilken sanning?
Idén som fick dig att ifrågasätta verkligheten fick du av mig.
Planterade du den idén i mitt sinne?
Vad pratar hon om?
Jag vet att inception fungerar eftersom jag har utfört det på henne.
- Jag utförde det på min egen fru. - Varför då?
Vi var fångna här nere.
Vi var tvungna att fly, men hon vägrade inse det.
Hon hade gömt nåt djupt inom sig.
En sanning som hon hade vetat om men valt att förtränga.
Hon kunde inte bli kvitt det.
Då bestämde jag mig för att leta efter det.
Jag gick in i hennes sinnes djupaste vrår och fann den hemliga platsen.
Jag bröt mig in -
- och planterade en idé.
En enkel idé som skulle förändra allt.
Att hennes värld inte var verklig.
Att döden var enda utvägen.
Du väntar på ett tåg.
Ett tåg som ska föra dig långt bort.
Du vet vart du vill att tåget ska gå...
...men du kan inte vara helt säker.
Men det spelar ingen roll!
- Berätta varför! - För att ni får vara tillsammans!
Jag insåg inte att idén kunde växa likt en cancersvulst -
- även efter att hon hade vaknat.
Att du, även när du var tillbaka i verkligheten...
...fortfarande skulle tro att din värld inte var verklig...
...och att döden var enda utvägen.
Mal! Nej!
- Du infekterade mitt sinne. - Jag försökte rädda dig.
Du svek mig -
- men du kan gottgöra det. Du kan fortfarande hålla ditt löfte.
Vi kan vara tillsammans här -
- i världen vi skapade tillsammans.
Vi måste hämta Fischer.
Ni får honom inte.
- Om jag stannar, släpper du honom då? - Vad pratar du om?
Fischer är på verandan.
- Kolla om han lever. - Gör inte så här!
Gå och kolla om han lever!
Han är här! Du måste komma nu!
- Ta med er Fischer. - Du kan inte stanna här med henne.
Det ska jag inte. Saito är nog död nu -
- så han finns här nånstans. Jag måste hitta honom.
Jag kan inte stanna hos henne, för hon existerar inte.
Jag är det enda du fortfarande tror på.
Jag önskar det...
Jag önskar det mer än nåt annat, men...
Jag kan inte återskapa dig -
- i din fullkomlighet och med alla dina brister.
Hur är det?
Se på dig...
Du är bara en skugga av min riktiga hustru.
Du var det bästa jag kunde åstadkomma, men...
Tyvärr, du duger inte längre.
Känns det här verkligt?
- Vad gör du? - Improviserar.
Nej!
In dit - nu!
Jag blev be...
Jag vet, pappa.
Jag vet att du blev besviken -
- för att jag inte kunde vara som du.
Nej...
Nej, nej.
Jag blev besviken...
...för att du försökte.
Kom igen...
Pappa?
Det var kicken, Ariadne! Du måste återvända!
Tappa inte bort dig! Hitta Saito och kom tillbaka med honom.
Det ska jag göra.
Minns du när du friade till mig?
Ja.
Du sa att du hade drömt att vi blev gamla tillsammans.
Det blev vi.
Det blev vi. Minns du inte?
Jag saknar dig så oändligt mycket, men...
...vi har haft vår tid tillsammans.
Och jag måste släppa taget om dig.
Jag måste släppa taget om dig.
Förlåt, Robert.
Enligt testamentet ville pappa att jag skulle gå min egen väg.
Inte bara leva för honom.
Det är vad jag tänker göra, farbror Peter.
Vad hände?
- Cobb stannade kvar. - Med Mal?
Nej, för att leta reda på Saito.
Han kommer att bli fången där nere.
Nej, han klarar sig.
Har ni kommit för att döda mig?
Jag väntar på nån.
Nån från en halvt bortglömd dröm...
Cobb?
Det är omöjligt.
Vi var unga tillsammans.
Jag är en gammal man.
Full av ånger...
...som inväntar döden i ensamhet.
Jag är här för att hämta er.
För att påminna er om nåt.
Nåt som ni visste en gång.
Att den här världen inte är verklig.
För att övertala mig att hålla vår överenskommelse?
Att våga språnget, ja.
Kom tillbaka...
...så att vi kan vara unga tillsammans igen.
Följ med mig tillbaka.
Följ med mig.
Varm handduk, sir?
Vi landar i Los Angeles om 20 minuter.
Behöver ni en inreseblankett?
Tack.
Varm handduk, sir?
- Nej... - Behöver ni en inreseblankett?
Välkommen hem, mr Cobb.
Tack, sir.
Välkommen.
Den här vägen.
James? Phillipa?
Titta vem som är här!
- Hej på er! Hur mår ni? - Pappa!
Titta vad jag bygger!
Vi bygger ett hus på klipporna.
[SWEDISH]