От деня, в който се появим
на тази планета,
и мигащи пристъпим към слънцето,
има повече за гледане.
Има повече за гледане, отколкото може да се види.
Повече за правене,
отколкото може да се направи.
Има прекалено много
работи за разбиране.
Повече за откриване,
отколкото може де се открие.
Но слънцето, търкалящо се високо
през сапфиреното небе,
поддържа малки и големи
в непрекъснат кръговрат.
Това е Кръговратът на Живота
и той движи всички ни.
През отчаяние и надежда,
през вяра и любов,
докато намерим своето място
на виещата се пътека
в кръговрата,
Кръговратът на живота.
Това е Кръговратът на живота
и той движи всички ни.
През отчаяние и надежда,
през вяра и любов,
докато намерим своето място
на виещата се пътека
в кръговрата,
Кръговратът на живота
ЦАР ЛЪВ
Животът не е честен, нали?
Виждаш ли, аз...
Аз никога няма да бъда цар.
А ти...
Никога няма да видиш светлината на следващия ден.
Сбогом.
Майка ти не ти ли е казвала да не си играеш с храната си?
Какво искаш?
Тук съм, за да обявя, че цар Муфаса пристига.
Дано да имаш добро извинение за това, че пропусна церемонията сутринта.
О, виж, Зазу,
Заради теб нямам обяд.
Ще изгубиш повече от това, когато царят свърши с теб.
Сърдит е като хипопотам с херния.
О- о-о... треперя от страх!
Скар, не ме гледай така...
Помощ!
Скар?
Пусни го.
Точно навреме, Ваше величество.
Виж ти! И това ако не е моят голям брат, спуснал се от висините,
за да се смеси с простолюдието.
Сараби и аз не те видяхме на представянето на Симба.
Днес ли беше?
О, чувствам се просто ужасно!
Сигурно съм забравил.
Да, обаче колкото и да си разсеян,
като брат на царя трябваше да си най-отпред!
Аз бях най-отпред, докато не се роди малката космата топка.
Тази "космата топка" е мой син, и твой бъдещ цар.
Ще си упражнявам поклоните.
Не ми обръщай гръб, Скар!
О, не, Муфаса.
Може би ти не трябва да обръщаш гръб на мен.
Това предизвикателство ли е?
Хайде, хайде.
Не бих и мечтал да те предизвикам.
Колко жалко! А защо не?
Ами, колкото до ум, аз съм получил лъвския пай,
но когато се стигне до груба сила...
Опасявам се, че съм силно ощетен.
Има по един такъв във всеки род, сир.
В моето всъщност са двама.
И те винаги успяват да ни развалят празника.
Какво да правя с него?
От него ще стане чудесна рогозка.
Зазу!
Само помислете! Винаги, когато се изцапа,
можете да го изкарате и да го изтупате.
Симба.
Татко!
Хайде, татко, трябва да вървим, събуди се!
Извинявай!
Татко!
Синът ти е буден.
Преди изгрев-слънце той е твой син.
Хайде, татко!
Ти обеща!
Добре, станах.
У ра!
Погледни, Симба.
Всичко, което светлината докосва, е нашето царство.
Уха!
Времето на един цар като владетел идва и си отива като слънцето.
Един ден, Симба, слънцето ще залезе над моето царство
и ще изгрее над теб като нов цар.
И всичко това ще бъде мое?
Всичко.
Всичко, което светлината докосва.
Ами онова сенчесто място?
То е отвъд нашите граници.
Никога не трябва да ходиш там, Симба.
Мислех, че цар може да прави всичко.
Да си цар е много повече от това, да правиш каквото си искаш.
И друго ли има?
Симба...!
Всичко, което виждаш, съществува заедно в деликатен баланс.
Като цар, ти трябва да разбираш този баланс
и да уважаваш всички животни,
От пълзящите мравки до подскачащите антилопи.
Но, татко, ние не ядем ли антилопите?
Да, Симба, но нека ти обясня.
Когато умрем, нашите тела се превръщат в трева,
а антилопите ядат тревата
и така, всички сме във великия кръговрат на живота.
Добро утро, сир!
Добро утро, Зазу.
Идвам със сутрешния доклад.
Давай.
Какво правиш, синко?
Скачам.
Нека професионалиста да ти покаже как се прави.
Зазу, би ли се обърнал? - Да, сър.
Стой ниско до земята. - Леопардите са си такива...
Добре, стоя ниско до земята. - Какво правите?
Ловуваме. - Ловувате. Много добре.
Какво? Сър, не можете да...
Унизително е.
Тихо! Нито звук.
Какво му говориш, Муфаса? Муфаса? Симба?
Много добре.
Зазу! - Да!
Сър. Новини от подземния свят.
Този път опитай...
Сир! Хиени! В Земите на стадото!
Зазу, заведи Симба вкъщи.
Не може ли и аз да дойда?
Не, синко.
Никога не мога да отида никъде.
О, млади господарю, един ден ти ще бъдеш цар.
Тогава ще можеш да преследваш тези лигави, глупави и долни крадци
от зори до здрач.
Хей, чичо Скар, познай!
Ненавиждам игрите на познаване.
Ще бъда цар на Скалата на стадото.
О, Боже мой!
Баща ми току-що ми показа царството.
И аз ще го управлявам цялото.
Да. Ами... прости ми, че не скачам от радост...
Боли ме гърбът, нали знаеш.
Хей, чичо Скар? Когато аз стана цар, ти какъв ще бъдеш?
Чичо на маймуна.
Толкова си странен. - Нямаш си на представа колко.
Значи баща ти ти показа цялото царство, така ли?
Всичко.
Обаче не ти показа какво има зад възвишението на север, нали?
Ами, не. Каза, че не мога да ходя там.
И е напълно прав!
Твърде опасно е.
Само най-смелите лъвове ходят там.
Е аз съм смел! Какво има там?
Съжалявам, Симба, но просто не мога да ти кажа.
Защо не?
Аз просто се грижа за добруването на моя любим племенник.
Да бе! Аз съм единственият ти племенник.
Още по-основателна причина да те пазя...
Едно слонско гробище не е място за млад принц... Опа!
Слонско какво? Уха!
О, Боже! Казах прекалено много...
Е, предполагам, че щеше да разбереш рано или късно,
като се има предвид колко си умен.
Само ми направи една услуга.
Обещай ми, че никога няма да посетиш това ужасно място.
Няма проблем!
Добро момче.
Сега върви и се забавлявай.
И помни!
Това е нашата малка тайна.
Здравей, Нала. - Здравей, Симба.
Хайде! Току-що чух за едно страхотно място.
Симба! В момента ме къпят.
Време е и за твоята баня.
Мамо!
Мамо! Разваляш ми гривата!
Чист съм. Сега можем ли да вървим?
И къде отиваме?
Само да не е някое тъпо място.
Не. Много е готино.
И къде е това "много готино" място?
Близо до езерото. - Езерото?!
Какво толкова има при езерото?
Ще ти покажа като стигнем дотам.
Мамо, мога ли да отида със Симба?
Какво мислиш, Сараби?
Ами...
Моля те?
Аз съм съгласна.
Да! - Добре!
При условие, че Зазу дойде с вас.
Не! Само не Зазу.
Вървете по-живо.
Колкото по-скоро стигнем до езерото, толкова по-скоро ще си тръгнем.
И къде наистина отиваме?
В слонско гробище.
Уха!
Зазу.
Вярно. И как ще се отървем от додото?
О, вижте се само.
Начало на романс разцъфва в саваната.
Родителите ви ще се зарадват.
Пък и както сте сгодени...
Сго-какво?
Сгодени.
Предназначени един за друг.
Тоест...?
Един ден вие двамата ще се ожените!
Не мога да се оженя за нея. Тя ми е приятел.
Да. Ще бъде твърде странно.
Е, съжалявам, че ви разочаровах,
но вие, гълъбчета нямате избор.
Това е традиция датираща от поколения.
Когато аз стана цар, това ще е първото, което ще променя.
Не и докато аз съм тук.
В такъв случай, уволнен си!
Добър опит, но само царят може да направи това.
Но той е бъдещият цар.
Да. Така че трябва да правиш каквото ти кажа.
Все още не трябва.
А и с такова отношение,
се опасявам, че от теб ще излезе доста жалък цар.
Не и както аз го виждам.
Ще бъда могъщ цар,
така че врагове, пазете се!
Е, никога не съм виждал цар на животните
с толкова малко коса.
Ще бъда много важен.
Като никой цар преди мен.
Упражнявам се да гледам отвисоко.
Работя върху рева си!
Дотук, нищо вдъхновяващо.
О, просто нямам търпение да съм цар!
Имаш да извървиш дълъг път, млади господарю, ако си мислиш, че...
Никой да не ти казва "прави това". - Когато го казах,
Да не ти казват "бъди там". - Имах предвид...
Никой да не ти казва "спри това". - Но, това, което не разбирате...
Никой да не ти казва "виж сега". - Вижте сега!
Свободен да тичам наоколо по цял ден.
Това определено е изключено...
Свободен да правя всичко както искам.
Мисля, че е време двамата с теб
да си поговорим откровено.
Царете нямат нужда от съветите
на малки кречетала, като за начало.
Ако монархията е тръгнала натам,
без мен!
Ще напусна службата, ще напусна Африка.
Няма да стоя наоколо!
Това дете излиза извън контрол!
О, просто нямам търпение да съм цар!
Всички, погледнете наляво!
Всички, погледнете надясно!
Навсякъде, накъдето се обърнеш, аз съм
в центъра на вниманието.
Още не!
Нека всички животни да запеят с пълен глас.
Да го чуем в стадата и в ятата.
Това ще бъде най-хубавото хвърляне на цар Симба.
О, просто нямам търпение да съм цар!
О, просто нямам търпение.
Да съм цар!
Извинете, мадам, но...
Станете от мен!
Симба?
Нала!
Супер, стана!
Избягахме му.
Аз съм гений.
Хей, гения, това беше моя идея!
Да, но аз я осъществих.
С моя помощ! - Нима?
Заковах те. - Хей, пусни ме.
Пак те заковах!
Това е. Стигнахме.
Наистина е зловещо.
Уха!
Нали е супер?
Може сериозно да загазим.
Знам.
Чудя се дали мозъкът му още е вътре.
Има само един начин да разберем.
Хайде. Нека проверим.
Грешите! Единственото, което ще направите...
Е да си тръгнете оттук! - О, боже!
Ние сме далеч отвъд границите на Земите на стадото.
Виж, банановия клюн е изплашен.
За теб съм господин бананов клюн, рошльо!
И точно сега всички сме в сериозна опасност.
Опасност? Ха!
Аз живея на ръба.
Смея се в лицето на опасността.
Брей, брей, брей, Банзай. Какво си имаме тук?
Не знам, Шензи.
Ти какво мислиш, Ед?
И аз си мислех същото.
Трио нарушители!
Беше случайно, уверявам ви.
Проста грешка в навигацията.
Я, чакай!
Аз те познавам. Ти си шутът на Муфаса.
Аз, мадам, съм царският иконом.
И тогава ти си...?
Бъдещият цар.
Знаеш ли какво правим с царете, които излизат извън царствата си?
Ха. Нищо не можете да ми направите.
Технически, могат. На тяхна земя сме.
Но ти ми каза, че те са лигави, глупави и долни крадци.
Това беше много глупаво.
Ти на кого викаш глупав?
Боже. Я вижте слънцето.
Време е да си ходим! - Закъде бързате?
Ще ни е приятно, ако останете за вечеря.
Да! Ще ядем каквото лъвско месо има наоколо!
О, чакай, чакай, чакай. Сетих се, сетих се.
Аз искам лъвски сандвич. Какво мислиш?
Какво? Ед? Какво има?
Хей, да не би да си поръчахме вечеря?
Не. Защо?
Защото ето я къде бърза!
Избягахме ли им? - Май че да.
Къде е Зазу?
Малката птица-иконом скок-подскок,
подскочи чак до птичия казан.
О, не... Не птичия казан!
Хей! Защо не се пробваш с някой с твоя размер?
Като теб?
Симба!
Тук, писи, писи, писи.
Ха! Това ли беше?
Направи го пак, хайде.
Ох, моля! Чичо! - Тишина!
О, веднага ще млъкнем. - Много съжаляваме.
Ако някога отново се доближите до моя син...
О, това е... това е твоят син?
О, твоят син? - Ти знаеше ли това?
Аз не знаех. Не. Ти знаеше ли?
Разбира се, че не. - Не.
Ед?
Чао.
Татко, аз... - Ти съзнателно не ми се подчини.
Татко, аз... съжалявам. - Хайде да се прибираме.
Мислех, че си много смел!
Зазу.
Да, сир?
Заведи Нала у дома. Трябва да преподам урок на сина си.
Хайде, Нала.
Симба... късмет.
Симба!
Симба, много съм разочарован от теб.
Знам. - Можеше да умреш.
Целенасочено не ми се подчини.
И което е по-лошо - изложи Нала на опасност!
Просто се опитвах да бъда смел като теб.
Аз съм смел само когато трябва да бъда.
Симба... да си смел
не означава сам да си търсиш белята.
Но ти не се плашиш от нищо.
Днес се уплаших.
Така ли? - Да.
Помислих, че може да те загубя.
Предполагам, че и царете се плашат, а?
Обаче знаеш ли какво? - Какво?
Мисля, че тези хиени бяха още по-уплашени.
Защото никой не се закача с твоя татко.
Ела тук. - О, не!
Ела тук!
Хванах те!
Татко?
Ние сме приятели, нали? - Да.
И винаги ще бъдем заедно, нали?
Симба, нека ти кажа нещо,
което моят баща ми каза.
Погледни звездите.
Великите царе от миналото
ни гледат от тези звезди.
Наистина ли? - Да.
Така че когато и да се почувстваш сам,
просто помни, че тези царе
винаги ще бъдат там, за да те напътстват.
А също и аз.
Този гаден Муфаса! Една седмица няма да мога да сядам.
Не е смешно, Ед.
Хей, млъквай!
Ще престанете ли!
Ама той започна. - Вижте се, момчета.
Ясно е защо се влачим на края на хранителната верига.
Мразя влаченето.
А знаеш ли, ако не бяха тези лъвове, ние щяхме да се разпореждаме тук.
Боже, как мразя лъвовете.
Толкова нахакани. - И космати.
И миризливи. - И са толкова...
Гро-о-озни! - Гро-о-озни!
О, със сигурност ние лъвовете не сме чак толкова лоши.
О, това си просто ти, Скар.
Страхувахме се, че може да е някой важен.
Да, нали знаеш, като Муфаса.
Да. - Разбирам.
Ето това е власт! - Като че не знам.
Като чуя това име и ме побиват тръпки.
Муфаса! - Направи го пак. Муфаса!
Муфаса!
Муфаса! Муфаса! Муфаса!
Цялата изтръпвам.
Обграден съм от идиоти.
Ти не, Скар, имам предвид, че си един от нас. Тоест си наш приятел.
Очарован съм.
О, това ми харесва. Не е цар, но все пак е толкова точен.
Хей. Донесе ли ни нещо за ядене,
Скар, стари приятелю? А? Донесе ли?
Не мисля, че наистина заслужавате това.
Направо ви поднесох на тепсия тези лъвчета.
А вие дори не можахте да се отървете от тях.
Е, знаеш ли...
Те не бяха съвсем сами, Скар.
Да. Какво трябваше да направим?
Да убием Муфаса?
Точно така.
Знам, че можете да помните
Точно колкото е мокър гърбът на един глиган
Но колкото и да сте тъпи, внимавайте,
Думите ми са въпрос на чест.
От вашите празни изражения е видно,
че не сте наясно.
Но говорим за царе и наследници.
Дори и вие не можете да бъдете изненадани,
така че се пригответе за невероятна възможност.
Бъдете готови за сензационни новини.
Блестяща нова ера идва все по-близо.
А ние къде се включваме?
Само слушайте учителя.
Знам, че звучи жалко,
но ще бъдете възнаградени,
когато накрая получа това, което ми се полага!
И несправедливостта най-после е поправена.
Бъдете готови!
Да, бъдете готови. Ще бъдем готови... за какво?
За смъртта на царя.
Защо? Да не е болен? - Не, глупако, ще го убием.
Симба също. - Чудесна идея! На кой му трябва цар?
Няма цар! Няма цар! Ла, ла, ла, ла...
Идиоти! Ще има цар! - Хей, но нали ти каза...
Аз ще бъда цар!
Дръжте се за мен,
и никога вече няма да бъдете гладни!
Да! Супер! - Да живее царят!
Да живее царят! Да живее царят!
Царят, царят, царят, царят!
Чудесно е, че скоро ще бъдем свързани,
с цар, който ще бъде вечно обожаван.
Разбира се, танто за танто, от вас се очаква
да се погрижите за някой неща.
Бъдещето е постлано с награди.
И въпреки, че аз съм основният получател,
трябва да наблегна на факта,
че без мен няма да получите нищо!
Така че подгответе се за преврата на века.
Бъдете готови за най-мрачната интрига.
Педантично планиране,
неотслабваща решителност
десетилетия отричане.
Това са причините, заради които ще бъда неоспорим цар.
Уважаван, поздравяван
и признаван за чудото, което съм.
Да, зъбите и амбициите ми са оголени.
Бъдете готови!
Да, зъбите и амбициите ни са оголени.
Бъдете готови!
Сега чакай тук. Баща ти има прекрасна изненада за теб.
Каква е?
Ако ти кажа, вече няма да е изненада, нали?
Ако ми кажеш, аз ще се направя на изненадан.
Ти си толкова непослушно момче!
Хайде, чичо Скар. - Не-не-не-не-не-не-не.
Това е само между теб и твоя татко.
Нали знаеш, от онези неща... между баща и син.
Е! По-добре да отида да го доведа.
Аз ще дойда с теб. - Не.
Не. Просто стой на тази скала.
Не искаш да се замесиш в друга бъркотия,
както с хиените.
Знаеш за това? - Симба, всички знаят.
Наистина ли? - О, да.
Имаше късмет, че баща ти беше там, за да те измъкне, а?
О, и само между нас,
трябва да поработиш още върху твоя малък рев, нали?
А, добре.
Хей, чичо Скар? Ще ми хареса ли изненадата?
Симба, ще си умреш от радост.
Млъквай.
Не мога. Толкова съм гладен. Искам една антилопа!
Стой мирен!
Поне да си вземем едно от болните малки?
Не! Чакаме сигнала на Скар.
Ето го. Хайде.
"Малък рев". Ха!
О, вижте, сир, стадото се движи.
Странно. - Муфаса. Бързо.
Стампедо в клисурата.
Симба е там долу! - Симба?
Зазу! Помогни ми!
Баща ти идва! Дръж се!
Побързай!
Там! Там на дървото!
Дръж се, Симба!
О, Скар, това е ужасно!
Какво ще правим, какво ще правим?!
Ха! Ще отида за помощ, ето какво ще направя. Ще отида за по-...
Татко!
Скар!
Братко! Помогни ми!
Да живее царят!
Не!
Татко!
Татко?
Татко, хайде.
Трябва да станеш.
Татко?
Трябва да се прибираме.
Помощ!
Някой!
Който и да е.
Помощ!
Симба! Какво направи!
Имаше антилопи, той се опита да ме спаси!
Беше нещастен случай, аз не исках да стане така!
Разбира се, разбира се, че не си искал!
Никой никога не иска да се случват такива неща.
Но царят е мъртъв.
И ако не беше ти, той все още щеше да е жив.
О! Какво ще си помисли майка ти?
Какво да правя?
Избягай, Симба.
Бягай. Избягай и никога не се връщай!
Убийте го.
Ох!
Хей! Ето го!
Ами иди и го хвани де!
Няма начин да отида там.
Какво, искаш да заприличам на тебе, кактусов задник!
Да довършим работата!
Е, там той си е направо мъртъв.
А ако се върне, ще го убием.
Да! Чуваш ли?
Ако някога се върнеш, ще те убием!
Смъртта на Муфаса е ужасна трагедия.
Но да загубим Симба, който едва бе почнал да живее...
За мен,
това е голяма лична загуба.
И така, с натежало сърце аз поемам трона.
И все пак ще се надигнем от пепелта на тази трагедия,
за да поздравим настъпването на нова ера,
в която лъвовете и хиените се сдружават.
За едно велико и славно бъдеще!
Махайте се!
Обичам това! Боулинг с лешояди!
Винаги се хващат!
Хей, Тимон. По-добре ела да видиш.
Мисля, че още е живо.
Добре, какво имаме тук?
Боже, това е лъв! Бягай, Пумба!
Хей, Тимон. Това е само малко лъвче.
Погледни го. Толкова е мил, и е съвсем сам!
Можем ли да го задържим? - Пумба, ти да не си откачил?
Говорим си за лъв! Лъвовете ядат такива като нас!
Но той е толкова малък. - Ще порасне.
Може би ще е на наша страна.
А- ха! Това е най-глупавото нещо, което съм чувал някога.
Може би щял...
Хей, сетих се! Ами ако той е на наша страна?
Знаеш ли, да си имаме лъв, май не е толкова лоша идея.
Значи ще си го задържим?
Разбира се. Кой е умника в екипа?
Това имах предвид.
Боже, изпържих се. Хайде да се махнем оттук и да намерим сянка.
Добре ли си, хлапе? - Предполагам.
За малко да умреш.
Аз те спасих.
Е, Пумба помогна... малко.
Благодаря ви за помощта.
Хей, къде отиваш?
Никъде.
Брей. Изглежда синкав.
Бих казал кафяво-жълт. - Не. Искам да кажа, че е депресиран.
Какво те яде?
Нищо - той е на върха на веригата!
Хранителната верига!
Е, откъде си?
Какво значение има? Не мога да се върна.
Ти си изгнаник! Чудесно! Ние също!
Какво направи, хлапе? - Нещо ужасно,
Но не искам да говоря за него. - А ние не искаме да слушаме.
Хайде, Тимон. Можем ли да ти помогнем с нещо?
Не, освен ако не можете да промените миналото.
Знаеш ли, хлапе, в такива моменти моят приятел Тимон казва:
"Трябва да оставиш гърба си в миналото."
Не, не, не.
Имам предвид... - Аматьор.
Легни, преди да си се наранил.
Всъщност е: "Трябва да оставиш миналото зад гърба си."
Хлапе. Случват се и лоши неща. И ти нищо не можеш да направиш.
Така е. - Грешиш!
Когато светът ти обърне гръб,
и ти обръщаш гръб на света!
Ами, мен не са ме учили така.
Тогава може би ти трябва нов урок.
Повтаряй след мен: "Хакуна матата"
Какво?
Означава "никакви грижи".
Хакуна матата!
Колко мъдър съвет.
Хакуна матата!
Не е отминаваща мода.
Означава никакви грижи.
До края на дните ти.
Това е нашата безпроблемна философия.
Хакуна матата!
Хакуна матата?
Да, това е нашето мото. - Какво е мото?
Нищо! Какво става с теб?
Знаеш ли, хлапе, тези две думи ще решат всичките ти проблеми.
Точно така! Вземи Пумба например.
Когато той беше млад глиган.
Когато бях млад глиган!
Много добре. - Благодаря.
Той разбра, че ароматът му не е много привлекателен.
Можеше да разчисти саваната след всяко ядене.
Аз съм чувствителен,
въпреки че изглеждам дебелокож.
И ме болеше, че приятелите ми никога не стояха по вятъра.
И о, срамът... - Той се срамуваше.
Мислех да си сменя името. - О, какво има в едно име?
И се обезсърчих.
Как се почувства? - Всеки път, когато...
Пумба! Не пред децата!
О, съжалявам.
Хакуна матата!
Каква чудесна фраза.
Хакуна матата!
Не е отминаваща мода.
Означава никакви грижи.
До края на дните ти.
Да, пей, хлапе!
Това е нашата безпроблемна
философия.
Хакуна матата!
Добре дошъл в нашия скромен дом.
Живеете тук? - Живеем, където си искаме.
Да. Домът е там, където си почива задницата ти!
Прекрасно е.
Умирам от глад!
Толкова съм гладен, че мога да изям цяла зебра.
Тъкмо свършихме зебрите.
Ами антилопа?
Хипопотам? - Не.
Слушай, хлапе, ако ще живееш с нас, ще трябва да ядеш като нас.
Ето, тук да изровим малко личинки.
Какво е това?
Личинка, на какво ти прилича?
Гадост!
На вкус е като пиле.
Лигаво, но засищащо.
Тези са редки деликатеси,
пикантно, с много приятна хрупкавост.
Ще се научиш да ги харесваш.
Казвам ти, хлапе, това е живот!
Без правила, без отговорности.
О, от онези малките със зелен пълнеж!
И най-хубавото, никакви грижи!
Е, хлапе?
Е, добре. Хакуна матата!
Лигаво, но засищащо.
Точно така.
Хакуна матата!
Хакуна матата, хакуна
означава никакви грижи.
До края на дните ти.
Това е нашата безпроблемна
философия.
Хакуна матата.
Да!
Никой не знае
за неприятностите, които имах.
Никой не знае
моята мъка.
О, Зазу, я се развесели малко.
Изпей нещо с малко ритъм.
Все пак това е малък свят...
Не! Не. Само не това!
Имам чудесен куп кокосови орехи.
Ето ги там - стоят в редица.
Големи, малки, някои колкото главата ти.
Никога нямаше да ми се наложи да правя това за Муфаса.
Какво? Какво каза?
Нищо. - Знаеш закона:
Никога не споменавай това име в мое присъствие. Аз съм царят!
Да, сир. Вие сте царят.
Аз... ами просто го споменах, за да илюстрирам разликите
в начина ви на управление.
Хей, шефе! - О, какво има сега?
Трябва да обсъдим нещо! - Аз ще се оправя.
Скар, няма храна и вода.
Да, време е за вечеря, а ние нямаме дори ордьовър!
Лъвиците се занимават с ловуването.
Да, обаче те не искат да ловуват. - Ох, изяжте Зазу.
О, няма да ви се харесам.
Ще съм толкова жилав и солен, и...
О, Зазу, не ставай смешен! Всичко, което ти трябва, е малко чесън.
А аз си мислех, че нещата са зле при Муфаса...
Какво каза? - Казах Муф-
Казах... "Ке паса"?
Добре. Сега изчезвайте.
Но ние още сме гладни.
Вън!
Брей! Супер, Симба. - Мерси.
Боже, натъпках се! - Аз също.
Ядох като прасе!
Пумба, ти си прасе.
О. Вярно.
Тимон? - Да?
Чудил ли си се някога какво са тези мигащи точки там горе?
Пумба. Не се чудя, знам.
О!... И какво са?
Това са светулки.
Светулки, които, са залепнали за това голямо синьо-черно нещо.
Брей!
Аз винаги съм си мислил, че са топки от газ,
горящ на милиарди мили от нас.
Пумба, при тебе всичко е газ.
Симба, а ти какво мислиш?
Ами, не знам.
Е хайде де! Кажи, кажи, кажи...
Хайде, Симба, ние ти казахме... моля те!
Ами...
някой веднъж ми каза,
че великите царе от миналото са там горе и бдят над нас.
Сериозно?
Значи компания от царски мъртъвци ни гледа?
Кой ти е казал това? - Да, да.
Какъв ли мозък го е измислил? - Да. Доста глупаво, нали?
Ох, ще ме убиеш, Симба - Да.
Да не би да казах нещо...?
Симба?
Той е... той е жив? Той е жив!
Време е!
В джунглата, великата джунгла,
тази вечер спи лъвът.
В джунглата, великата джунгла,
тази вечер спи...
Не те чувам, приятелю, давай!
Пумба?
Тимон?
Пумба?
Пумба!
Пумба? Какво става?
Тя ще ме изяде!
Леле!... Боже! Защо винаги трябва да ти спасявам...!
Не се притеснявай, приятелю. Тук съм.
Всичко ще е наред.
Дръж я! Отхапи й главата!
Югуларната вена. Югуларната!
Видя ли, казах ти, че ще ни бъде от полза!
Нала?
Наистина ли си ти?
Кой си ти? - Това съм аз - Симба.
Симба?
Как така...
О боже! - Откъде се взе?
Чудесно е да те видя!
Хей, какво става тук? - Какво правиш тук?
Как така "Какво правя тук". Ти какво правиш ти тук?
Хей! Какво става тук?
Тимон, това е Нала. Тя е най-добрият ми приятел!
Приятел? - Да. Хей, Пумба! Ела тук.
Нала, това е Пумба. Пумба, Нала.
Удоволствие е за мен. - Удоволствието е изцяло мое.
Здрасти! Тайм аут... Нека се изясним.
Ти я познаваш. Тя те познава.
Но иска да изяде него. И на никой не му прави впечатление?
Да не съм изпуснал нещо? - Спокойно, Тимон.
Чакай докато всички разберат, че си бил тук през цялото време.
Ами майка ти? Тя какво ще си помисли?
Тя не трябва да знае. Никой не трябва да знае.
Трябва. Всички мислят, че си мъртъв.
Така ли?
Да. Скар ни каза за стампедото.
Така ли? Какво още ви каза?
Какво значение има? Ти си жив. И това значи... че ти си царят!
Цар? Госпожице, Вие сте се объркали.
Цар?
Ваше величество! Постилам се във вашите нозе.
Я спри! - Не е "постилам се", а "пълзя".
И недей. Той не е царят. Нали?
Не. - Симба!
Не, не съм царят. Може би щях да бъда,
но това беше много отдавна.
Я чакай! Ти си царят? И не си ни казал?
Виж, аз все още съм си същият! - Но с власт!
Момчета, бихте ли ни извинили за няколко минути?
Хей, каквото има да казва,
може да го каже и пред нас. Нали, Симба?
Може би ще е по-добре да ни оставите.
Започва се! Мислиш си, че го познаваш...
Тимон и Пумба.
Ще се научиш да ги обичаш.
Какво? Какво има?
Все едно си се върнал от мъртвите!
Не знаеш колко много ще значи това за всички.
Какво значи за мен!
Хей, всичко е наред. - Наистина ми липсваше!
Ти също ми липсваше.
Казвам ти, Пумба. Това вони!
Съжалявам.
Не ти. Те!
Той. Тя. Сами...
Какво лошо има в това?
Виждам какво става! - Какво?
А те нямат представа! - Кои?
Ще се влюбят и това е краят.
Триото ни става дуо.
Меката ласка на полумрака.
Магията е навсякъде.
И с всичката тази романтична атмосфера
нещастие витае във въздуха.
Можеш ли да почувстваш любовта тази вечер?
Спокойствието, което носи вечерта.
Светът, поне веднъж,
в пълна хармония
с всички негови живи същества.
Толкова много неща искам да й кажа,
но как да я накарам да разбере
истината за моето минало...
Невъзможно! Тя ще се отвърне от мен.
Той се сдържа, крие нещо,
но не мога да реша какво.
Защо не иска да бъде царят, който знам, че е?
Царят, който виждам в него.
Можеш ли да почувстваш любовта тази вечер?
Спокойствието, което носи вечерта.
Светът, поне веднъж,
в пълна хармония
с всички негови живи същества.
Можеш ли да почувстваш любовта тази вечер?
Няма нужда да гледаш надалеч,
промъквайки се през
съмненията на нощта
Любовта е, където са те.
И ако той се влюби тази вечер,
може да се предположи,
безгрижните му дни
с нас свършиха.
Накратко, нашият приятел
е обречен.
Това е чудесно място, нали?
Прекрасно е.
Но не разбирам нещо.
Бил си жив през цялото това време.
Ами, аз просто исках да живея самостоятелно.
Да живея собственият си живот.
И го направих. И е чудесно!
Наистина имахме нужда от теб у дома!
Никой няма нужда от мен! - Да, имаме! Ти си царят.
Нала, вече говорихме за това. Не аз съм царят, а Скар.
Симба, той пусна хиените в Земите на стадото.
Какво? - Всичко е унищожено.
Няма храна, няма вода.
Ако не направиш нещо, скоро всички ще умрат от глад.
Не мога да се върна. - Защо?
Няма да разбереш. - Какво?
Не, не, не. Няма значение. Хакуна матата.
Какво? - Хакуна матата.
Това е нещо, което научих тук. Понякога се случват лоши неща...
Симба...
...и ти нищо не можеш да направиш. Защо да се притесняваш тогава?
Защото това е твоя отговорност! - Добре, ами ти? И ти си напуснала.
Аз тръгнах, за да намеря помощ! И намерих теб.
Не разбираш ли? Ти си единствената ни надежда.
Съжалявам. - Какво ти се е случило?
Ти не си този Симба, когото помня. - Права си, не съм.
Сега доволна ли си? - Не, просто разочарована.
Знаеш ли, започваш да говориш като баща ми.
Добре. Поне единият от нас го прави.
Слушай, как можеш да идваш тук и да ми казваш как да живея?
Изобщо не знаеш през какво преминах.
Ще знам, ако просто ми кажеш!
Забрави! - Хубаво!
Тя греши. Не мога да се върна.
И какво ще докаже това? Няма да промени нищо.
Не можеш да промениш миналото.
Ти каза, че винаги ще бъдеш до мен!
Но не си.
И то заради мен.
Аз съм виновен.
Асанте сана, смачкваш банана.
Хайде, престани!
Не мога да го спра, пак ще порасне!
Мръсна, малка маймуна! Ще спреш ли да вървиш след мен?
Кой си ти? - Въпросът е: коой... си ти?
Мислех, че знам. Сега не съм толкова сигурен.
Е, аз знам кой си. Ела тук. Това е тайна.
Асанте сана, смачкваш банана...
Стига толкова! Какво все пак трябва да значи това?
Значи, че ти си бабуин - а аз не съм!
Мисля, че малко си се объркал!
Грешка! Не аз съм обърканият!
Ти дори не знаеш кой си! - О, а ти знаеш, нали?
Разбира се! Ти си момчето на Муфаса!
Чао. - Хей, чакай!
Познавал си баща ми?
Поправка - познавам баща ти.
Неприятно ми е да ти го кажа,
но той умря. Много отдавна.
Не. Отново грешка!
Той е жив и аз ще ти го покажа.
Следвай стария Рафики! Той знае пътя. Хайде!
Не се разтакавай... Побързай!
Хей, чакай! - Хайде, хайде.
Ще поспреш ли малко?
Спри!
Погледни там долу.
Това не е баща ми. Това е просто моето отражение.
Не.
Погледни по-внимателно.
Виждаш ли?
Той живее в теб.
Симба.
Татко?
Симба, ти ме забрави.
Не! Как бих могъл?
Ти забрави кой си, и така забрави и мен.
Погледни в себе си, Симба.
Ти си повече от това, което си станал!
Трябва да заемеш мястото си в Кръговрата на живота.
Как мога да се върна? Не съм този, който бях някога!
Помни кой си!
Ти си мой син и единственият истински цар.
Помни кой си!
Не! Моля те! Не ме оставяй!
Помни.
Татко! - Помни!
Не ме оставяй.
Помни.
Какво беше това?
Времето!
Много особено. Не мислиш ли? - Да.
Изглежда ветровете се променят.
А- а-а, промяната е хубаво нещо.
Да, но не е лесно.
Знам какво да направя, но ако се върна ще съм срещу миналото си.
Бягам от него толкова дълго...
Оу! Боже - това пък за какво беше?
Няма значение. Вече е в миналото!
Да, но още боли.
О, да, миналото може да боли.
Но както го виждам аз можеш или да бягаш...
или... да се поучиш от него.
Виждаш ли? И какво ще правиш сега?
Първо... Ще ти взема тоягата!
Не, не, не, не! Не тоягата!
Хей! Къде отиваш? - Връщам се!
Давай! Махай се оттук!
Хайде! Хайде!
Хей, събуди се.
Всичко е наред. Спокойно. Всичко е наред. Аз съм.
Никога повече не прави това!
Хищници, ох!
Момчета, виждали ли сте Симба? - Мислех, че е с теб.
Беше, но сега не мога да го намеря. Къде е той?
Няма да го намериш тук.
Царят се завърна.
Не мога да повярвам. Върнал се е!
Върнал се? Какво имаш предвид?
Хей! Какво става тук?
Коя е маймуната? - Симба е тук, за да предизвика Скар.
Кого? - Скар.
Кой има скарлатина? - Не. Това е чичо му.
Маймуната му е чичо? - Не! Симба се е върнал,
за да предизвика чичо си и той да стане цар.
Симба, почакай!
Ужасно е, нали? - Не исках да ти вярвам.
Какво те накара да се върнеш?
Най-после ми набиха малко ум в главата.
Имам си и цицина за доказателство.
Пък и това е моето царство.
Кой друг би се борил за него, ако аз не го направя?
Аз. - Ще бъде опасно.
Опасност? Аз се смея в лицето на опасността!
Не виждам нищо смешно в това!
Тимон? Пумба? Какво правите тук?
На Вашите услуги, господарю!
Ще се бием с чичо ти... заради това?
Да, Тимон. Това е моят дом.
О- о! Определено много ще трябва да се оправя.
Е, Симба, ако е важно за теб, ние сме с теб до края.
Хиени! Мразя хиените! - Е, как смяташ
да се промъкнеш покрай тях?
С жива стръв! - Добра идея! Хей!
Хайде, Тимон, вие двамата трябва да им отвлечете вниманието.
Искаш да си сложа поличка и да танцувам хула?
Ако сте гладни за сочно месо,
изяжте Пумба, защото той е угощение.
Елате и вечеряйте с това вкусно прасе.
Трябва да се наредите на опашката.
И-и-скате ли
малко бекон?
Той е голямо прасе.
Вие също можете да бъдете голямо прасе.
Нала, намери майка ми и събери лъвиците.
Аз ще потърся Скар.
Сараби!
Да, Скар?
Къде е ловната ти дружина? Не си вършат работата.
Скар, няма храна. Стадата се преместиха.
Не. Просто не търсите достатъчно внимателно.
Свърши се! Нищо не остана.
Имаме само един избор. Да напуснем Скалата на стадото.
Никъде няма да ходим! - Тогава ни осъждаш на смърт!
Така да бъде! - Не можеш да направиш това!
Аз съм царят! Мога да правя каквото си поискам!
Ако беше цар и наполовината на Муфаса, никога не би-
Аз съм десет пъти по-голям цар от Муфаса!
Муфаса? Не - ти си мъртъв.
Муфаса?
Не, аз съм.
Симба? Ти си жив? Как е възможно?
Няма значение. Вече съм тук.
Симба?
Симба? Малко съм изненадан да те видя...
жив.
Дай ми една причина да не те разкъсам.
О, Симба, трябва да разбереш.
Отговорността за управлението на царството...
Вече не е твоя. Оттегли се, Скар.
Е, разбира се, бих го направил,
обаче има един малък проблем.
Виждаш ли ги?
Те мислят, че аз съм царят.
Но ние не! Симба е цар по право.
Изборът е твой, Скар.
Оттегли се или се бий!
О, трябва ли всичко да завърши с насилие?
Не ми е приятно да съм отговорен за смъртта на член от семейството.
Не си ли съгласен, Симба? - Няма да стане, Скар.
Вече съм го приел.
Ах... ами твоите лоялни поданици?
Дали и те са го приели?
Симба, за какво говори той?
А, значи не си им казал твоята малка тайна.
Е, Симба, сега имаш възможност да им кажеш.
Кажи им кой е отговорен за смъртта на Муфаса!
Аз.
Не е вярно!
Кажи ми, че не е вярно!
Вярно е. - Виждате ли, той го признава!
Убиец! - Не! Беше нещастен случай!
Ако не беше ти, Муфаса щеше да е жив. Той е мъртъв по твоя вина...
Отричаш ли? - Не.
Значи си виновен! - Не! Аз не съм убиец!
О, Симба, пак си загазил.
Но този път татко не е тук, за да те спаси
и сега всички знаят защо!
Симба!
Това ми изглежда познато.
Къде ли съм го виждал преди? Нека помисля.
О, да. Спомних си.
Точно така изглеждаше и баща ти, преди да умре.
А ето и моята малка тайна.
Аз убих Муфаса.
Убиец!
Не, Симба, моля те. - Кажи им истината!
Истината? Но истината зависи от гледната...
Добре.
Аз го направих.
Така, че да те чуят!
Аз убих Муфаса!
Извинете. Моля. Може ли да минем? Чудно!
Пуснете ме навън! - Пуснете ме вътре!
Моля ви не ме изяждайте!
Пусни ги!
Хей, кой е прасето? - На мен ли говориш?
Хей, кое е прасето? - На мен ли говориш?
Не трябваше да го правиш. - На мен ли говориш?
Те ме нарекоха господин прасе!
На ти, глупав...
На ти! На ти!
Бягайте жълтокоремести гадове!
Убиец! - Симба. Моля те!
Моля те, имай милост! Умолявам те! - Не заслужаваш да живееш!
Но, Симба, аз съм ти роднина.
Хиените са истинският враг.
Те са виновни - идеята беше тяхна!
Защо да ти вярвам?
Всичко, което си ми казал някога е било лъжа!
Какво ще правиш?
Не би убил стария си чичо...?
Не, Скар.
Аз не съм като теб.
О, Симба, благодаря ти. Ти наистина си благороден.
Ще ти се реванширам, обещавам. Как мога да ти се докажа, а?
Кажи ми, каквото и да е!
Избягай.
Бягай, Скар.
И никога не се връщай.
Да.
Разбира се...
Както желаете,
Ваше Величество!
Ааа, приятели.
Приятели? Мисля, че той каза, че ние сме врагът!
Да, и аз това чух.
Ед? - Ед?
Не. Нека ви обясня! Не! Не разбирате.
Не! Не исках... Не!
Време е.
Помни.
Докато намерим своето място
на виещата се пътека
в кръговратът,
в кръговратът на живота.
Кръговратът на
живота.