Rauhallisesti vain. Rauhallisesti tyttö.
Tämä on jääräpäinen yksilö.
Juuri noin, hieno tyttö.
SOTAHEVONEN
Hyvä poika.
Tänne! Tule tänne.
Älähän nyt. Rauhallisesti vain.
Rauhallisesti, juuri noin. Hienosti tehty.
Laita puumerkki tähän.
Onnea.
Ota varsa.
- Rauhoitu. - Tuo on upea.
Unohda se, Ted. Se on puoliksi täysiverinen, et saisi tehtyä päivän töitä sillä.
Tuo taasen...
Siinä on sinun hevosesi.
Mutta katso tuota.
Katso tuota eläintä.
Älä ole typerä.
Tarvitset varman hevosen tekemään peltotyöt.
Kyllä, mutta tuossa on jotain ainutlaatuista.
No niin, hyvät herrat! Rauhoittukaa, ja kuunnelkaa.
Hevosia oikealla puolellani, ja rahamiehiä minun vasemmallani.
Täydellinen yhdistelmä. Onko Fred Goddard täällä?
- Kyllä! Aina paikalla! - Hyvä. Enemmän rahaa kuin järkeä.
- Dave Hill? - Täällä ollaan!
Häivy täältä, senkin kitupiikki.
Olet käynyt täällä 20 vuotta, etkä ole koskaan ostanut yhtään mitään.
Hyvä. Ensimmäisenä tänään upea nuori hevonen.
Kaunein näkemäni asia, sitten vaimoni hääpäivänämme.
Eiköhän aloiteta huutaminen. Kuka haluaa tämän upean elikon?
Yksi guinea.
- Yksi guinea huudettu. - Luulin että tarvitset kyntöhevosen, herra Narracott.
- Korottaako joku guinealla? - Kaksi guineaa.
- Kolme! - Ted Narracott, tuo on täysin väärä eläin.
Herra Easton, en anna tuon paskiaisen voittaa minua.
- Viisi guineaa. - Kuusi!
- Voi, pyhä Sylvi... - Seitsemän.
- Ahne ryökäle luulee, että hän saa ostettua minkä tahansa. Kahdeksan. - Lopeta, -
- hän on vuokraisäntäsi. Et voi haastaa hänen kanssaan riitaa. - Kymmenen guineaa.
- Sinulla ei ole rahaa. Mennään kotiin ottamaan oluet. - 11 guineaa herralta -
joka on yhtä hyvä kuin kuka tahansa muukin tässä kaupungissa.
Huutaako joku 12 guineaa?
- Se on jo hyvä hinta työhevosesta. Ted! Anna sen mennä kreivikunnalle. - On olemassa isoja päiviä -
ja pieniä. Kumpi se nyt on?
- Huutaako kukaan enemmän kuin 11 guineaa? - Anna sen mennä, isä.
Ei minua haittaa, se on liian äkkipikainen minulle.
- Sovitaanko hinnaksi 25? - 25 guineaa!
Nyt hän peittosi sinut. Hyvä yritys, Ted.
Olitte loistava, herra N. Annoitte hänelle hyvän vastuksen.
Kolmekymmentä! 30 guineaa!
Kolmekymmentä guineaa.
Ensimmäinen kerta.
Toinen kerta... Ja kolmas kerta! Myyty herra Ted Narracottille.
Mitä menit tekemään, Ted? Mitä menitkään tekemään?
Aikamoinen villikko. Mutta mitä aiot tehdä sillä?
Toivottavasti sinulla on vuokrarahat, Ted. Hän tulee karhuamaan ne, kun aika koittaa.
Olet typerys, Ted. Eikä meidän Rosie ikänä anna sinulle anteeksi.
- Mitä menit tekemään? - Tuo on Mooneyn varsa.
- Sinun piti ostaa kyntöhevonen. - Ostit sen?
Mitä maksoit siitä?
Kuinka paljon, Ted Narracott?
En valehtele sinulle, vaikka mieleni tekisi.
- Kolmekymmentä guineaa. - Kolmekymmentä!
Se ei ole edes kymmenen arvoinen! Oletko aivan järjiltäsi? Entä vuokramme?
Tämä on vahva yksilö, Rosie. Katso kuinka se pitää päätään.
Miten helvetissä me onnistumme missään tuolla?
- Ted, sinun pitää viedä se takaisin. Sinun pitää viedä se heti paikalla. -Ei.
- Menet polvillesi ja rukoilet, että saat rahasi takaisin. - Ei.
Ei, älkää viekö sitä takaisin.
Emme voi viedä sitä takaisin, ennen kuin se on näyttänyt kykynsä.
Entä kuinka aiot kouluttaa hevosen tuolla jalallasi?
- Minä koulutan sen. - Ei, sinä pysyt erossa tästä, Albie. Et tiedä mitään hevosista.
Ole kiltti, äiti. Anna minun yrittää. Minä pystyn siihen!
Meidän on pakko pitää se. Ei ole muuta vaihtoehtoa.
Hyvä on. Sinulla on kuukausi aikaa kouluttaa, tai sitten vien sen itse takaisin.
Miten ihmeessä sait sen kolmeenkymmeneen? Kuka toinen typerys siitä huusi noin paljon?
Se oli Lyons.
Menetämme kaiken.
Loppujen lopuksi olemme tulleet tien päähän. Menetämme kaiken.
Älä huoli, äiti. Minä kasvatan sen, ja kasvatankin hyvin.
Parempi olisikin. Menehän nyt aloittamaan.
Katsotaan, pystyykö lapsi korjaamaan isänsä perheelleen tekemät typeryydet.
Rauhallisesti.
Hyvä. Aloitetaanpa sitten.
Se on kauraa. Erittäin maukasta. Se on kuin pihviä ja kastiketta meille.
Tule vain...
Sinulla on varmasti kova ikävä äitiäsi.
Katso nyt sinua.
Ensimäistä kertaa ilman äitiä. Ensimmäinen kerta poissa kotoa.
Mutta et ole yksin, ethän?
Jos tarkkoja ollaan.
Koska minä olen täällä.
Kaikki on hyvin. Kaikki hyvin.
Annan sinulle nimeksi Joey.
Ymmärrätkö? Olet Joey.
Minä olen Albert. Kaikki on hyvin. Olet minun nyt.
Olet minun.
Hyvä poika.
Haluan, että pysyt siinä.
Paikka. Juuri noin.
Hyvä poika. Juuri noin, sinä osasit.
Hei, katso sitä. Se leikkii seuraa johtajaa.
No niin, Joey. Takaisin päin. Menehän nyt.
Juuri noin, hyvä poika.
Sinun pitää pysyä siinä, ymmärrätkö?
Juuri noin, hyvä poika.
Sinä opit sen. Hyvä poika.
Hyvä poika, hyvä.
Kutsu sitä. Vihellä.
Tule, Joey.
Tule.
Voit tulla, Joey.
- Se ei taida pitää pöllöistä. - Ei, luin siitä tarinan.
Sillä tavalla intiaanit kutsuivat hevosiaan.
Kuuntele, Joey. Kun minä vihellän, sinun pitää tulla.
Isälläni oli koira, joka pysyi paikallaan kun kutsuit sitä.
Se tapasi juosta perääsi, kun et katsonut ja...
Ei tämä ole koira. Se vain koittaa ymmärtää asian.
Mahtavaa. Katso nyt itseäsi.
Albie.
Täällä on vain viisitoista.
- Saat vielä rahasi. - Tiedäthän varmaan, että minulla on oikeus ottaa tila takaisin jo tänään.
Ja minä uskon vahvasti omiin oikeuksiini.
Saat rahasi vielä.
Jos joisit vähemmän olutta ja ostaisit vähemmän hevosia, -
voisit ehkä pystyä katsomaan vuokraisäntääsi silmiin, Narracott.
Minähän lupasin maksaa.
- Meidän pitää vain kylvää alapelto. - Alapelto on kivinen ja kova.
- Siellä on vain kiviä. - Ei!
Aiomme kyntää sen. Anna minulle syksyyn asti aikaa.
Maksan joka pennin, jonka olen sinulle velkaa. Korkojen kera.
Kuinka aiot kyntää sen? Et ainakaan sillä hintelällä hevosellasi.
- Kyllä se pystyy siihen. - Et saa sitä valjaisiin, puhumattakaan että se kyntäisi.
Jokainen juoppokin tietää sen, ja sinä tiedät sen myös. Enkä voi odottaa rahojani, sota on tulossa.
Lupasin sinulle, että pelto kynnetään.
Istutamme sinne nauriita.
Ja saat rahasi, kun on sadon aika.
Pyydän teitä.
Hyvä on. Jos se hienohelma kyntää pellon, -
saat lokakuuhun asti aikaa maksaa velkasi.
Entä jos se ei onnistu?
Otan hevosen itselleni sinä päivänä kun se epäonnistuu.
Ja otan isäsi maatilan, ja annan sen työkykyiselle, joka hallitsee tuoppiaan, -
ja pitää päänsä pystyssä kunnon seurassa.
Älkää tehkö sitä. Ette voi tehdä niin.
Älähän nyt poika. Vai oletko sinäkin pelkkä kupla?
Ted Narracott, olette minulle velkaa.
- Et pysty valjastamaan sitä. - Sillä pitää olla länget.
Ei, et voi. Katso nyt, pelotat sitä. Isä!
- Pelotat sitä. Se ei pysty kyntämään! - Sen on pakko!
Se ei pysty siihen. Se on liian nuori, eikä sitä ole vielä edes satuloitu!
Ted!
Kaikki on nyt hyvin poika. Kaikki on hyvin.
Tiesin että tämä tapahtuisi, heti kun näin sen.
Ted, ei!
- Ted, ei! - Se ei ole minkään arvoinen minulle.
Jos sille ei saa länkiä, se ei ole minkään arvoinen!
- Isä? - Siirry sivuun.
Isä. Lopeta!
Jos ammut tuon hevosen, meille ei jää mitään.
Ei!
Olit oikeassa siinä, mitä sanoit, isä.
Se tekee sen.
Sanoit Lyonsille, että se kyntää pellon. Ja sen se tekee.
Näet vielä. Se näyttää sinulle.
Me näytämme sinulle.
Sitten homma on hoidettu.
Lähdetään.
Mene takaisin talolle.
Älähän nyt. Jotkut päivät on parempi unohtaa.
Tämä päivä ei ole sellainen. Tulehan nyt.
Mitä sinulle kuuluu, Joey?
En tiedä paljon elämästä, -
mutta sen tiedän, että on suuria päiviä, ja on pieniä päiviä.
Ja suurin osa niistä on pieniä, eivätkä ne merkitse kovinkaan paljon kenellekään.
Mutta tänään... Tänään on suuri päivä.
Tämä on meidän suuri päivämme.
Ulkona on kylmä, joten riisun tämän pois.
Jos se on rankkaa sinulle, silloin sen pitää olla rankkaa myös minulle.
Aion opettaa sinulle, kuinka kynnetään.
Ja sinähän opit. Onko ymmärretty?
Sitten voimme olla yhdessä, kuten on varmasti tarkoitettukin.
Rauhassa vain poika.
Laitetaan tämä.
Rauhassa.
Katso minua, Joey. Näetkö?
Näin.
Sinun pitää vain työntää kuonosi tämän läpi.
Juuri noin.
Näetkö nyt? Sinä teit sen.
Hyvä poika.
Liian iso, liian kivinen ja täynnä ruohonjuuria.
Väkevinkään kyntöhevonen ei koskaan selviäisi tästä yksin.
Kyllä se onnistuu, sano minun sanoneen.
Vannoisit sen myös levittävän siipensä ja lentävän, jos Albert sanoisi niin.
Se on hieno eläin, uskollinen kaverillesi. Vaikkakin se on vähän hassu.
Kahden hengen porukka voisi onnistua, jos saisi kuukauden aikaa ja hyvät ilmat.
Onko Ted liian herkkähermoinen katsoakseen?
Totta kai hän katsoo.
Olet kasvattanut hänestä oikean Narracottin. Hän on isänsä kaltainen.
Ei tippaakaan maalaisjärkeä, mutta jääräpäisyyttä riittää, -
joka johtaa eteenpäin läpi mahdottomankin.
Eikö devonilainen maanviljelijä ihaillutkaan sinua, minä muiden joukossa, -
kun jätti veljillesi hienon maatilan ja järjesti sinut tälle kiviselle, toivottomalle maalle.
Olet raatanut kahdenkymmenen miehen edestä, -
mutta vaivainen jalka ja juominen...
Se johtuu kivusta. Eikö vain? Sen takiahan sinä juot?
Kukaan ei olisi meistä osannut ennustaa tämän päättyvän paremmin.
Pistää minut kyseenalaistamaan hyvän- tekeväisyyden järjen, joka oli silloin kun -
vuokrasin sinulle tämän paikan. Ei vain katsoessani sinua, vanha kuoma, -
mutta tuo kaunis vaimosi teki vaikutuksen, ja luulin sinussa olevan samaa kipinää.
Ja nyt poikasi vajoaa samaan itsesäälin suohon, joka sinua nielee.
Katso, Joey. Minulla on länget myös!
Anna mennä poika. Kävele, eteenpäin.
Kävele!
Kävele, Joey. Anna mennä, poika.
Sinun kannattaisi aloittaa mäen laelta, ja mennä alaspäin.
Vetovoima on paras kaverisi, jonka saat tänään.
Kävele, Joey! Liiku!
Yritä, Joey, liiku.
Yritä nyt.
Se tarvitsee piiskan liikkuakseen.
Mahtavaa! Pääsit mäen kukkulalle! Ei muuta kuin uudestaan!
Saat varmasti paremman ajan alas tullessa!
Hyvä poika. Liiku taas eteenpäin.
Albie, olemme tukenasi!
Katsokaa, katsokaa! Kyntöaura ei ole edes uponnut vielä.
Uskon että me pystymme tähän, Joey.
Tiesin sen heti kun näin sinut, että olet paras meistä.
Siksi sinut ostettiin.
Hän tietää, että sinulla on rohkeutta, mitä hänellä ei koskaan ollut.
Tiesin heti kun näin sinut ensimmäisen kerran, että olisit se joka meidät pelastaa.
Sinulla ei ole mitään jakoja, poika.
Se ei käännä lähes eekkeriä maata. Luovuta jo.
Olet pärjännyt hyvin. Yritit kyllä kaikkesi.
Sinussa on enemmän miestä kuin isässäsi.
Älkäähän nyt, herra Lyons. Eikö tuo ollut jo vähän liian julmaa?
Hän tuhoaa vielä tuon hevosen.
Se on ohi viimeistään torstaina.
Annan sinulle päivän aikaa suoriutua.
Lankakeräsi.
Olen pahoillani, Rosie.
Nyt, poika! Sinun on pakko onnistua, Joey.
Sinä et ymmärrä, joten minun on päätettävä puolestasi.
Teemme tämän. Loppuelämämme on kiinni tästä!
Joten valmistaudu vetämään, ja vedäkin suoraan!
Ja vedä kovaa!
Nyt, poika! Mene!
Liiku, Joey! Liiku!
Juuri noin! Hyvä poika!
Liiku vaan, liiku Joey!
Kierrä se!
Joey, pysähdy! Hajotat vain terän!
Katsohan poikaa!
En antaisi lapseni liukastella tuolla mudassa kyntöauran kanssa. Hän voisi menettää jalkansa.
Todennäköisemmin menetätte silmänne, jos jatkatte vielä neuvomista, miten kasvattaa poikaani!
Tai miten kyntää, kasvattaa hevonen, hoitaa peltoja ja tilaa.
Anna mennä, Albie! Hoida homma!
Tee se, Albie! Hoida homma kotiin!
Pikku hölmöläiseni. Sinnikkäät hölmöläiseni.
Olet yhtä ruhjeilla ja verissä kuin hevonenkin.
- Missä isä on? - Edelleen alapellolla.
- Kaatuilee siellä, varmaan. - Se ei johdu juomisesta, Albert. - Hän juo, äiti!
Niin saattaisit sinäkin tehdä, jos olisit nähnyt ja tehnyt saman kuin hän.
- Hän ei kerro minulle siitä mitään. - Se johtuu siitä, koska hän ei pysty.
Ei ole olemassa sanoja sellaiseen.
Tule mukaan.
Hiiret ovat olleet täällä.
Istu alas.
Tässä. Tämä on hänen komppaniaviirinsä.
Hän oli seitsemännen pataljoonan kersantti kuninkaallisessa jalkaväessä.
Tämä on kuningattaren antama Etelä-Afrikan mitali. Kaikki Boerin sodassa olleet saivat sellaisen.
Mutta tämä...
Tämä on arvostettu ansioitumismitali.
- Ei kai tämä ole isän? - No ei se minun ainakaan ole, kultaseni.
Hän sai sen taisteltuaan Transvaalissa.
Sen jälkeen kun oli loukkaantunut pelastaessaan muita sotilaita.
Muusta en tiedä minäkään, hän ei suostu kertomaan. Mutta, -
heti ensimmäisenä päivänä kotiin tullessaan. Hän heitti ne pois.
Ensimmäisenä päivänä, kun hän kykeni kävelemään, hän meni roskakorille ja heitti ne sinne.
Eikä kuunnellut sanaakaan, kun yritin estellä häntä.
Se mitä Joeyn kanssa teitte tänään -
olkaa ylpeitä siitä teitte, ja niin pitääkin olla. Erinomainen poika.
On oikein olla ylpeä, kun tekee jotain hyvää.
Mutta se mitä isäsi teki Afrikassa, mitä ikänä se sitten olikaan, -
hän ei koe siitä ylpeyttä. Niin vaikeaa kuin se on ollutkin, -
ja niin paljon kuin se tuskaa hänelle tuokin, -
hän ei suostu olemaan ylpeä tappamisesta. Näin uskoisin.
Minä olisin ylpeä.
- Jos menisin sotaan ja pelastaisin ystäviäni... - Vaikka tekisit samat asiat kuin hän, -
mieti, kuinka rohkea hän on, kun hän ei ajattele sitä ylpeydellä.
Isäsi tekee kyllä virheitä, ja hän juo unohtaakseen virheet jotka hän on tehnyt.
Mutta hän ei ole koskaan antanut periksi, ja hän tekee sen meidän vuoksemme.
Tänään sinä näytit maailmalle, että se kaikki on ollut vaivan arvoista.
Huolehdi sinä Joeysta, niin se huolehtii aina sinusta.
Kersantti, seitsemäs pataljoona. Kuninkaallinen jalkaväki.
Näetkö tämän, Joey?
Hän on ollut mukana koko sodan ajan.
En varasta sitä.
Annan sen takaisin hänelle joku päivä.
- Olen ainut poika, joka ajelee täällä kylillä. Kukaan muu ei aja kuin minä. - Niinkö?
Pitää paikansa, ja tämä on isäni auto. Olet onnekas, kun pääsit kyytiin.
Normaalisti en saa ajaa tällä, koska se on niin...
Onko hän ystäväsi?
Anna mennä, poika! Näytetään heille, miten kovaa pääsemme!
Sillä tavalla. Et selkeästikään ole mikään esteratsu.
Voimme yrittää istuttaa jotain muuta.
Tai voimme mennä töihin Bob-sedän luokse.
Miten muuten voimme maksaa herra Lyonsin velat?
Mitä me teemme?
Ennen uskoin, että Jumala -
antaa jokaiselle ihmiselle saman määrän huonoa onnea.
En usko siihen enää. Olen saanut enemmän kuin oman osani.
Sinä lakkaat rakastamasta minua, Rose. Enkä syytä sinua, kun niin käy.
Saatan inhota sinua enemmän, -
mutta en koskaan rakasta sinua vähempää.
Nyt on sota! Olemme sodassa Saksan kanssa.
Kuulitteko? Englanti on sodassa Saksan kanssa.
Pian kellot soivat, tasan kello kuusi.
Ettekä sen jälkeen kuule niitä ennen kuin sota on ohi.
Näytä viisaalta, Joey-poika. On Tavistockin markkinat.
Mitä sille on tehty?
Etunimi, toinen nimi, ja sukunimi.
Sukunimi ensimmäiseksi. Etu, ja toinen nimi viimeiseksi.
Usko sanaani, paras hevonen koko pitäjässä.
Juoksee kuin kilpahevonen, vahva, kunnollinen ja hieno.
Ei kolhuja, ei luupatteja, -
hyvät jalat ja hampaat. Se on todella komea yksilö.
Paljonko te pyydätte siitä? Tästä vahvasta, kunnollisesta ja erittäin hienosta eläimestä.
Neljäkymmentä.
Saat kaksikymmentä, etkä penniäkään enempää.
Se ei riitä minulle, kapteeni.
- 35, ja hevonen on teidän. - En edes tiedä, millainen se on ratsastaa.
Siinä se on loistava.
Tulette hämmästymään. Sen minä lupaan.
Hienoin hevonen koko Devonissa.
Hienoin hevonen, jonka olen koskaan nähnyt.
Kiitos.
Et voi! Se on minun!
- Minä koulutin sen! - Albert. - Ette saa sitä, se on minun hevoseni.
Pelkäänpä, että se on myöhäistä. Maksoin juuri 30 guineaa siitä.
Ole kiltti, minä hankin ne rahat.
Varmasti hankin, minä saan ne. Teen vaikka töitä sen eteen.
Teen töitä sen eteen.
Se ei tottele ketään muuta.
Eikä se ole myöskään eduksi sodassa. Se säikkyy pieniäkin ääniä.
Olen pahoillani.
Jos Joey lähtee, niin minä lähden myös. Ilmoittaudun vapaaehtoiseksi.
- Vai niin. Mikä on nimesi, poika? - Albert.
- Entä kuinka vanha olet, Albert? - Yhdeksäntoista.
- Onko se totuus? - Ei. Mutta näytän ihan 19-vuotiaalta, ja olen ikäisiäni isompi.
- Olen myös vahva. Enkä pelkää mitään. - En epäile soveltuvuuttasi, Albert.
Mutta laki on erittäin selkeä sotilaan iän suhteen.
Isäsi on tehnyt, mitä hänen oli pakko tehdä. Sinä tiedät sen.
30 guineaa ei ole läheskään tarpeeksi näin hienosta hevosesta kuin Joey. Tiedän sen.
Mutta se on kaikki, mitä minulla on.
Lainaatko sen minulle, Albert? Voisiko se olla ratsuni?
Lupaan sen, mies miehelle, että huolehdin siitä yhtä hyvin kuin sinäkin olet tehnyt.
Kunnioitan sitä ja annan sille kaiken sen huolenpidon, minkä sinäkin.
Ja jos pystyn, palautan sen takaisin huostaasi.
Sano hyvästit.
- Ei hätää, poika. - No niin, jo riittää. Se on hevonen, eikä koira.
Alahan mennä siitä. Tule!
Haluatko menettää tilan, Rose?
Se tapa, jolla teit sen...
Mutta olemme sodassa.
Emmekö olekin?
- Joey... - Minähän sanoin sinulle, ala vetää.
Anna hänen olla, Perkins.
Tämä ei ole loppu. Tämä ei ole loppu, veljeni, -
minä Albert Narracott sen vakavasti lupaan.
Missä ikänä oletkaan, etsin sinut.
Ja tuon sinut kotiin.
Rauhallisesti, rauhallisesti. Tulehan nyt.
Jatka kävelyä! Liikkeelle!
Paikoillasi!
Joey! Lopeta temppuilu.
Olet armeijassa nyt, poika.
Hyvä poika, rauhassa.
Rentoudu.
Rauhassa nyt, taaksepäin.
Joey, tässä on Topthorn. Topthorn, tässä on Joey.
Selvittäkää, kumpi teistä on johdossa. Onko selvä?
Jos haluatte tapella, sen yli pitää päästä, -
koska sen jälkeen kun menet tuonne, tarvitsette Fritziä vastaan kaiken mitä teillä on.
Hellästi, Perkins.
- En halua siitä katkeraa. - Sodassa ei tule olemaan mitään hellää.
- Eikä täällä kohdella myöskään hienovaraisesti. - Ymmärrän sen, kersantti, -
mutta haluan sen olevan hyvässä kunnossa ja kiiltävänä.
- Se on minun hevoseni. - Aivan.
Rauhallisesti, poika.
Tuo pelottaa minua jopa päiväsaikaan.
- Kuka? - Perkins. Onneksi hän on meidän puolellamme.
Ei hullumpi. Ei todellakaan.
Mutta ei tule silti pärjäämään minun Topthornilleni.
Enpä olisi niin varma. Uskon, että tässä on potentiaalia.
Sillä on selvästi jotain hampaankolossa.
Minä taas uskon että Blenheimini on nopeampi kuin kumpikaan näistä.
Häivy!
Hyvä on, herrat. Kuunnelkaa.
Kaikki kertovat meille samaa tarinaa. Waterloosta Omdurmaniin, -
sieltä Pickettin hyökkäyksestä Mars la Toursin taisteluun.
Ensimmäinen hyökkäys voi olla, ja pitääkin olla ratkaiseva.
- Perkins. - Kyllä! - Ei tekosyitä, ei virheitä.
Jokainen hevonen siistittynä ja valmiina esittelyyn.
- Haluan aidon hyökkäysharjoituksen huomiselle. - Tapahtuu.
- Luulin, että jänistitte. - Toivot vain.
Hyvä on, otetaan selvää mistä teidät kaksi on tehty.
- Tältä vaatimaton itseluottamus näyttää. - Odottelen teitä kahta maalissa.
Saatte aloittaa, kapteeni Nicholls.
Vetäkää miekat esiin!
Antakaa suunta!
Rynnäkköön!
Anna mennä, Joey. Tiedän, että pystyt siihen. Juokse, poika!
Vauhtia!
- Kuinkas siinä kävikään? - Sillä on kyllä nopeutta, sen minä myönnän.
- Mutta löytyykö kestävyyttä? - Siinä on kaikkea.
Mitä sinä touhuat?
Kirjoitan kirjettä.
Jossa on kuva?
Tämä on pojalle, joka omisti Joeyn.
Haluan näyttää hänelle, kuinka upealta se näyttää.
Ennen kuin viemme sen rintamalle kohtaamaan miljoona saksalaista asetta.
Aivan, ennen sitä.
Neljältä aamulla lähdemme matkaamaan yhdessä rakuunakaartin ja kuninkaallisen joukon kanssa.
Liikumme kaikesta huolimatta, koska heidän tulee olla paikoillaan aamuviideltä.
Tarkistakaa kaikki varusteet. Taistelumääräykset: ei kiillotettuja -
nappeja, kypäriä, rautaisia jalustimia. Kaikki ylimääräinen karsitaan.
- En halua että mikään paljastaa meitä auringon heijastuksesta. - Ei tietenkään.
- Charlie. - Jamie.
Charlie.
Mitä pidät uudesta lakistani?
Silkkireunus. Minä pidän siitä.
En usko, että tuolla on paljon merkitystä saksalaisille.
No, siitä en tiedä.
Miettivät, kumpi ampua kahdesta kaverista. Ajattelee, että -
hyvä Jumala, toisella on todella hieno hattu päässään.
Ehkä taidankin ampua tuon toisen.
Tai sitten vaihtoehtoisesti, että onpa kaverilla hieno hattu, -
ja tappaa sinut ensimmäisenä.
En ole ajatellutkaan noin.
RANSKA - 1914 QUIEVRECHAIN
Tuo on meidän kohteemme. Saksalaisten 11. divisioona.
He ovat tällä hetkellä kolme mailia itään Meinin tiellä.
Olemme tarkkailleet heitä, ja he ovat pystyttäneet telttoja yöksi sekä sytyttäneet ruokatulia.
Kukistamalla heidät voimme päästä saksalaisten linjojen taakse.
- Ja päästä etenemään eteläiseen Geluveldiin. - Erinomaista.
- Kuinka paljon? - Noin 600. Jalkaväkeä. - Kaksi kertaa enemmän kuin meitä.
- Miesten ja hevosten yhdistelmä tuo meille edun. - Ja meillä on yllätysmomentti puolellamme.
Mutta mitä nopeammin lähdemme liikkeelle, sen parempi. Ei ole mitään takeita, -
- että he ovat siellä vielä huomenaamuna. - Selvä. Siis hyökkäämme tänään.
- Charlie, kerro miehille. - Salisburyn muodostelma? - Juuri se.
- Menemme suoraan päälle ja turvaamme maaston takanamme. - Ruohikko on pidempää kuin me, -
- joten se on täydellinen suoja meille. - Erinomaista työtä, vääpeli.
Tiedusteluun käytetty aika on harvoin hukkaan heitettyä.
Kiitos, Singh.
Jamie.
Heillä ei ole aavistustakaan, että olemme tulossa.
Eihän sinulla ole epäilyksiä, Jim?
Ei. Ymmärtääkseni yllätys on kaikki kaikessa.
Mutta jos se pitää tehdä, tehdään se sitten nopeasti.
Onko kaikki kunnossa, Charlie?
Paremmin kuin koskaan. Kirjaimellisesti, paremmin kuin koskaan.
Valmistautukaa nousemaan ratsaille! Ratsaille nouse!
Kiitos, Standley.
Hei, Joey. Komea poikani.
Kaikki on hyvin, vai mitä Joey?
Hei?
Hyvät herrat. On kunnia ratsastaa kanssanne.
Katukoon keisari sitä päivää, kun uskalsi kohottaa miekkaansa meitä vastaan.
Jokainen mies tehköön itsestään oman kuninkaansa omalle maalleen, -
ja tehkää kaatuneet taistelutoverimme ylpeiksi!
Olkaa rohkeita. Pelkää Jumalaa.
Kunnioita kuningasta!
Pelkää Jumalaa. Kunnioita kuningasta!
Miekat esiin!
Onnea, ystävät.
Liikkeelle, eteenpäin!
Liikkeelle, mars!
Laukalla eteenpäin!
Laukkaan, mars!
Ratsuväki!
Hyökkäykseen!
Mitä? Luulitteko, että sotilastukikohta olisi ilman puolustusta avoimella maalla?
Katso nyt itseäsi!
Kuka oikein luulet olevasi?
- Mitä teemme hevosille? - Jos ne ovat loukkaantuneita, ampukaa.
- Entä muut? - Muut keräätte kokoon ja viette tukikohtaan. Ne voivat vetää tykkejä.
- Eivät tuollaiset hienot hevoset vedä tykkejä. - Siinä tapauksessa ammu nekin.
Ehkä voisimme käyttää osaa niistä lääkintäjoukkojen apuna, -
että saisimme loukkaantuneet miehet pois kentältä.
- Voiko ne valjastaa? - Haluaisin ainakin yrittää.
- Ei se onnistu, ne ovat ratsuväen hevosia. - Yritetään. - Et saa niille valjaita.
Älä viitsi, Michael.
Gunther.
Se on toivotonta. Emme voi auttaa niitä.
Katsohan sinua.
Kuka ikänä sinulle opettikaan tuon, pelasti juuri henkesi.
Päivää tilalle.
- Päivää, herra Easton. - Kävin aiemmin postissa, -
ja siellä ollessani rouva Allen sanoi, että Albertille oli tullut lähetys.
Lähetys on...
Lähetys oli siellä, ja ajattelin, että voisin tulla tätä kautta. Tässä se on.
Kukahan minulle on tämän lähettänyt?
Avaa se ja katso.
Se on luonnoslehtiö.
Tämä on kapteeni Nichollsin luonnoslehtiö.
- Katso tätä! Se on Joeyn kuva. - Kuva Joeysta.
- Enpä olisi uskonut. - Mukana on myös kirje.
Lue se.
Hyvä Albert Narracott. Kapteeni Nicholls, joka kuoli...
Joka kuoli tänään taistelussa, jätti teille tämän. Terveisin kersantti Sam Perkins.
- Et voinut tietää, että se sisälsi huonoja uutisia. - Hän ratsasti Joeylla kuollessaan.
- Et voi tietää sitä varmaksi. - Tässä sanotaan, että taistelussa.
Hyvät herrat!
Suuntaamme tänään kohti etulinjaa.
Täydet marssimääräykset.
Alkakaa liikkua!
Schroeder! Schroeder! Ei, et sinä... Vaan sinä, tule.
Sinä jäät tänne. Olet paras hevosten kanssa.
Meidän pitää pystyä siirtämään leiri nopeasti, jos vihollinen jatkaa työntymistä lännestä.
- Ovatko he tulossa läpi? - Näin minulle on kerrottu.
Siirrymme myöhemmin, kun tiedämme missä hevosia tarvitaan kipeimmin.
Kyllä. Ehkä voisin pitää veljeni apuna.
- Hän on myös todella taitava hevosten kanssa. - Ei, ei. Se ei ole tarpeen.
Liikettä. Lähdemme tänään.
Ei se haittaa, Gunther.
Sinä et lähde. Kerron heille, että olet vasta 14.
- Että olet vielä lapsi. - Isä ilmoitti minut. Hän tietää ikäni, ja niin hekin.
Äiti ei selvästikään opettanut sinulle, kuinka paita taitellaan.
Totta kai opetti, minä en vain kuunnellut. Kuuntele sinä minua nyt. Lupasin hänelle.
Tein äidille sitovan lupauksen, että pysyisit turvassa kanssani.
Minun kanssani, Michael.
Eivät he koskaan pidä väkilaskua. Meitä on liian paljon. Voit jäädä tänne.
- Menet sängyn alle, kunnes he lähtevät. - Mitä sen jälkeen?
Gunther, pärjään kyllä.
Sitten kun kaikki kulkuneuvot hajoavat, -
ja hevoset kutsutaan apuun, -
näen sinut sitten taas.
Olemme taas yhdessä.
Gunther...
Annan tämän sinulle. Se tuo onnea.
Pitää sinut turvassa.
Takaisin muodostelmaan!
- Minulla on nälkä. Otitko ruokaa? - En, olen pahoillani.
- Häpeääköhän isä? - Ainakin esittää niin.
Ehkä hän alkuun häpeääkin.
Mutta loppujen lopuksi hän on iloinen.
Entä me?
Mitä meistä?
Olin valmis menemään.
Olin ylpeä siitä.
Halusin mennä.
Italialainen ruoka on hyvää.
Niin on.
Entä naiset?
Eivät niin hyviä, kuin ruuat.
Koska...
Ovatko he syöneet liikaa ruokaa?
Olet liian nuori sotimaan. Ja olet liian nuori naisiin.
En tunne itseäni nuoreksi.
- En enää. - Michael. - Mitä?
Mene nukkumaan.
Meillä on pitkä ratsastus edessä.
Hyvää yötä, Michael.
Öitä, Gunther.
Katsotaan tuulimyllystä!
- Schroeder. - Niin.
Virhe?
Lupaus.
Isoisä.
- Se on lähempänä tänään. - Tuuli tekee tepposia äänen kanssa. Se loittonee meistä.
Kuulen kyllä, isoisä. Eikä täällä edes tuule.
- Et saisi valehdella minulle. - Täällä sisällä ei ole tuulta, mutta ulkona -
tuuli on niin kova, että se nostaa sinut ilmaan.
Valehtelet minulle kaikessa.
Sanot, että et ole huolissasi, mutta selvästikin olet.
Tiedän että sota on lähestymässä. Mutta sinä sanot, "se on vaan tuulen temppuja".
- Sanoinko niin? - Aloit valehtelemaan, kun isä ja äiti lähtivät pois.
He ovat kuolleet, mutta et voi sanoa sitä.
- Luuletko että kuolisin, jos kuulisin totuuden? - Totuus on, -
että sinun tulisi puhutella vanhempiasi kunnioituksella.
Jos kerrot minulle totuuden sodasta, -
niin minä kerron sinulle totuuden isoista hevosista, -
joita olen pitänyt tuulimyllyssä.
Kukahan täällä lurittelee valheita!
- Tuulimyllyssä? - Niin.
Ne seisoskelivat tuulimyllyn luona, odottamassa Don Quijotea.
- Tämä on, Francois ja tämä on Claude. - Niinkö.
Nimesin ne kahden pojan mukaan, jotka särkivät sydämeni viime kesänä.
Ne kuuluvat varmasti jollekin. Tällaiset hevoset eivät vaan ilmesty kuin satukirjoissa.
Tiedän kyllä, isoisä. Mutta eivät ne olekaan yksisarvisia.
Olen reilu, ja odotan yhden päivän.
Yhden päivän. Ja jos kukaan ei tule hakemaan niitä, ennen illan koittoa...
- Emilie... - Silloin ne ovat minun. - Emilie, katso minua.
- Et voi ratsastaa. - Äitini tapasi sanoa minulle, kuinka minun luuni antaisi periksi.
- Kyllä, juuri niin. - Pienestäkin kolauksesta, tai pudotuksesta.
Joten se on sovittu?
Hyvä tyttö.
Se on sitten vasta sovittu, kun päätän kummalla aion ratsastaa ensin.
Mutta se on...
- Vain kuolleen ruumiini yli! - Ainakaan minun ei tarvitse odottaa kauan.
Olin rakastunut poikaan nimeltä Francois, jolla oli sinun kauniit silmäsi.
Ikävä kyllä, hän oli ihastunut tyttöön jonka nimi oli Marie.
Jolla oli sinun hampaasi. Hän rakastui poikaan nimeltä Claude, joka särki minun sydämen.
Jonka kanssa olin päättänyt mennä naimisiin.
Katseet tänne.
Eikä puhuta.
Tänään opettelemme hyppäämään.
Tiesitkö, että ranskalainen ylitti 185 cm Pariisin olympialaisissa voittaessaan kultamitalin.
Tänään rikomme sen ennätyksen.
Tästä hyppäät yli. Kun kutsun sinua, ole todella rohkea ja hyppää sen yli.
Hyppää sen yli! Ota mallia.
Ja nyt on sinun...
Hän ei usko, että pystymme siihen. Mutta me näytämme hänelle, eikö vain?
Ei tarvitse pelätä.
Olet tosi korkea.
Tapat vielä itsesi.
- Ainoastaan, jos tulet tielleni ja pudotat minut. - Ole kiltti ja tule alas sieltä.
Etsi niille joku paikka, johon piilottaa ne.
Ja tee se nopeasti.
Nimeni on Bonnard, ja nämä ovat maitani. Miksi olette täällä?
Ruokaa sotilaille etulinjaan.
Kaikkien pitää antaa oma osansa.
He vievät kaiken.
Missä hevoset ovat?
Mitkä hevoset?
- Mikä tämä on? - Anna sen olla, jos et edes tiedä mihin sitä käytetään.
Kattila, mikä kattila. Löydämme sille kyllä jotain käyttöä.
Missä karja on?
Teen ainoastaan hilloa. Meillä ei ole eläimiä.
Mutta ladossahan on tuoretta heinää.
Käytämme sitä patjojen täytteenä.
- Oletko hänen isoisänsä? - Kyllä.
- Missä vanhemmat ovat? - Kuolleet.
He kuolivat.
- Mikä tuo oli? - Tuuli. Se tekee temppuja vintillä.
Ei täällä tuule.
Vanha talo narisee.
Mene sulkemaan ikkunat.
Hän on sairas, eikö niin?
Jos sinä, tai kuka tahansa teistä satuttaa häntä, -
niin minä aivan varmasti tapan teidät.
Kuulehan... Aioin antaa tämän kattilan takaisin.
Mutta nyt taidankin pitää sen.
Keittoastiaksi.
Tulemme takaisin seuraavana vuodenaikana.
Kerro mitä heille tapahtui.
Äidille ja isälleni.
Lupasit kertoa minulle, miten he kuolivat.
Syntymäpäivänäni. Ja huomenna se on.
He kuolivat taistellen, eikö vain?
Mutta sitten kun sotilaat tulivat, -
sinä et tehnyt mitään.
- Taidat olla pelkuri, etkö vain? - Kyllä, kyllä.
Sinun vanhempasi olivat rohkeita.
Minä teen vain hilloa.
Etkö ole elämässäsi tehnyt mitään rohkeaa?
Ehkä on olemassa erilaisia tapoja olla rohkea.
Tiesitkö, että ranskalaisilla oli parhaat kirjekyyhkyt?
Ja se saattaa olla koko sodan ratkaiseva tekijä.
Meidän viestimme menevät läpi.
En halua kuulla tarinoita linnuista.
Ne vapautetaan etulinjassa ja käsketään lentää takaisin kotiin.
Muuta ne eivät tiedä.
Mutta päästäkseen sinne niiden pitää lentää sodan yli.
Voitko kuvitella sellaista asiaa?
Siinä sinä lennät, yli kaiken sen kivun ja kauhun.
Tietäen, että et voi koskaan katsoa alas.
Sinun pitää katsoa vain eteenpäin, tai muuten et pääse koskaan kotiin.
Kysynkin sinulta, mikä on rohkeampaa kuin se?
- Mikä tuo on? - Lahja.
Toivottavasti et ole ostanut minulle taas kamalan rumaa mekkoa.
- Jota minun on sitten pakko pitää, niin kuin viime vuonna. - Oliko se kamala?
Oli. Näytin ihan rumalta nunnalta.
Anna kätesi.
Isoisä, meillä ei ole varaa.
Sitten kun sota on ohitse, sitten voit ostaa minulle koruja sekä vaunut.
Ihan miten haluat, kultaseni. Miten vain haluat.
Sinähän se pomo olet.
Se on vain vanha juttu, jonka löysin.
Älä murehdi, jätä se siihen niin minä vien sen takaisin.
Se oli äitisi.
Piilotin sen, ettei se rohkaisisi sinua.
Emilie, haluan että ratsastat erittäin hiljaa, ja varovaisesti.
- Ja lupaa minulle, ettet mene kauaksi. - Totta kai.
- Käyt mäen päällä, ja tulet heti takaisin. - Lupaan.
Minun sankarini.
Varovasti, varovasti.
Emilie!
Ei!
- Päästä irti! - Hän on tyttärentyttäreni!
Emilie, pysähdy! Älkää satuttako häntä!
Ette tarvitse niitä. On niin paljon muitakin.
Ottakaa isompi ja jättäkää pienempi.
Murratte tyttärentyttäreni sydämen.
Sota on vienyt kaiken kaikilta.
- Mitä niille tapahtuu? - Ne vetävät tykistöä, kunnes kuolevat.
Tai kunnes sota loppuu.
Se ei lopu koskaan!
Siinä sinulle vastaus.
- Heiglemann. Ne ovat teidän. - Aivan. - Ne näyttävät vahvoilta.
Niiden pitäisi kestää kuukauden tai kaksi.
Olet kaunis.
Sääli, kun sinut löydettiin.
Niin sääli.
Vetäkää joukolla.
Pysähtykää! Pysähtykää!
Seis! Seis!
Heiglemann, tuo uusi hevonen.
Heiglemann, tuo toinen hevonen. Se hevonen.
Ei, ei. Se iso musta.
Tämä on hyvä hevonen. Jos panette sen raskaan tykin eteen, siitä ei ole hyötyä.
Prince on jo menossa huonommaksi. Sen jalka.
- Annatko niille nimet? - Annan. - Ei pitäisi nimetä sitä, jonka varmasti menettää.
- Mutta sen jalka ei ole kunnossa. - Alokas, teet niin kuin sinulle sanotaan.
Pankaa valjaisiin.
Kuten näette, tämä on vahvempi.
Pankaa valjaisiin.
Tule, tule.
Pysähtykää! Pysähtykää!
Viekää hevoset pois.
Ammukset!
Ja ladatkaa!
Taakse! Varmista!
Kohdistakaa!
Ja... tulta!
RANSKA - 1918. SOMME. - Arvoesineet sankoon, pojat.
Jos jäätte eloon, saatte ne takaisin.
Hyvä, pojat.
Arvoesineet sankoon. Hienoa.
Jospa se on harjoitus, Albie. Jospa se on harjoitus, niin kuin viimeksi.
Rakkauskirjekö?
Oma on asiani.
Kuulin, että sinä ja kaverisi matkitte taas lintuja.
Aiotko kirjoittaa hevosellesi kirjeen?
Kunhan löydät hevosesi, voisin tarvita apua heinäsuovaan hukkaamani neulan kanssa.
Mitä tahansa arvokasta. Kuka tuleekaan takaisin, pääsee jaolle.
Odota tässä.
Muistatko, kun me Joeyn kanssa haastoimme sinut kilpailuun?
Muistan sinun tehneen voltin ilmassa.
- Kuka oli se tyttö kanssasi? - Oliko siellä tyttö?
Oli siellä. Etkö muista?
Oletettavasti joku tyttö vain. En satu muistamaan, kuka niistä.
Sen muistan, kun lensit takamuksellesi ojaan.
Näetkö? Aina huvittava, Narracott, se ainakin on totta.
Kävikö niin? Lensitkö takamuksellesi?
Asemiin.
Valmistautukaa. Valmistautukaa, pojat. Olkaa valmiina. Olkaa valmiina. Mennään, miehet!
Hallitkaa hermonne, pojat. Se ei ole liian kaukana. Siellä on reitti.
Juoskaa nopeasti, pitäkää järki päässä ja silmät avoimina, -
niin Luoja pitää teistä huolen. Komppania, asettakaa pistimet. Asettakaa pistimet!
- Tiedätkö, mitä tämä muistuttaa? - Mitä? - Sitä hitonmoista alapeltoa sinä päivänä, -
kun me Joeyn kanssa olimme sitä kyntämässä. Elämäni paras päivä ja sinä olit mukana.
Ja elämäni pahin päivä on alkamassa, -
ja olet täällä kannustamassa minua. Me kaksi, aina.
- Ja hän. - Kun olette linjojen välissä, menkää sivustaan.
- Pysykää sivustassa. - Kyllä. - Tulkaa, pojat. Tikkaille.
Pysy vallasväen lähellä. Se on matkalippumme.
- Meillä rohkeus, heillä onni. - Tulkaa, pojat. Liikettä, liikettä.
- Andrew. - Sinä myös, Narracott. Samoin sinä.
Tikkaillenne, pojat. Tikkaillenne. Menkää, menkää. Sinne vain.
Kuunnelkaa kersanttianne! Jos joku kääntyy takaisin, -
jos joku omista pojistamme juoksee teitä vastaan, otat tämän kiväärin -
ja ammut hänet kuoliaaksi.
- Ymmärrättekö? - Ymmärrämme.
Ymmärrätkö? Ymmärrätkö, mitä sanon, poika?
Otat kiväärin ja ammut kuoliaaksi.
Ymmärrätkö?
Ylös vain, poika. Ylös tikkaille. Tikkaita pitkin töihin.
Se on hyvä. Andrew, se on hyvä. Andrew!
Kukaan ei peräänny tänään. Andrew!
Andrew! Kukaan ei peräänny tänään.
Jätä minut vain. Jätä minut.
Pärjäät tässä. Olet turvassa. Joku tulee luoksesi.
Albert. Albert, kuulehan.
Kaikki hyvin. Kaikki on hyvin. Ollaan Devonin poikia, eikö ollakin?
Ollaan.
Menkää matalaksi.
Ei!
Albie.
Me teimme sen. Me teimme sen.
Andrew, tätä tietä ulos.
Kaasua! Kaasua!
Albie...
Tässä ei pysähdellä. Pidä ne liikkeellä.
Jokin on vialla. Tämän tarvitsee lepoa.
Se ei nyt lepää. Eteenpäin vain.
Eteenpäin.
Ole kiltti. Pysy jaloillasi. Ei, älä nyt. Ei, ei.
Ole kiltti nyt. Pysy jaloillasi.
Nouse ylös. Ole niin kiltti.
Pysy jaloillasi.
Ne tulevat. Jätä se, alokas. Jätä se. Tule mukaani.
Painu helvettiin!
Juokse! Juokse!
Juokse!
Pysy nyt siinä. Siellä liikkuu jokin.
Mikä hitto se on?
- Näyttää lehmältä. - Mitä hittoa nyt lehmä täällä tekisi?
- Se ei missään tapauksessa ole lehmä. - No, mikä sitten?
Ei se voi olla hevonen. Yksikään elävä ei voi olla täällä.
Ei se ole hevonen. Ei se ole hevonen.
- Kyllä, se on hevonen. - Se on hevonen. - Hevonen se on.
Näen näkyjä. Hevonen se on.
- Pojat, sitä pitäisi varmaan kutsua. - Miten hevosta kutsutaan?
Se on takertunut piikkilankaan.
Hemmetti.
Mitä sinä luulet tekeväsi? Tule takaisin, kuuletko?
Korpraali, tämä on käsky. Takaisin!
Kuunnelkaa sitä. Ei sitä voi tuonne jättää.
- Mitä hän tekee? - Se on ansa.
- Ei, en usko. - Luulen hänen yrittävän auttaa. - Pelotelkaa se takaisin koloonsa.
Siinä on valkoinen lippu, tajuatteko? Näettekö valkoisen lipun?
Menen vain tämän hevosen luo, en muuta.
Takaisin, senkin tolvana.
Herra on minun paimeneni, ei minulta mitään puutu.
Hän vie minut vihreille niityille, -
hän johtaa minut vetten äärelle.
Hevosparka. Ressukka.
Kaikki hyvin. Kaikki hyvin. Älä rimpuile noin.
Revit vain itsesi.
Teet itsesi sokeaksi.
Olenpa hölmö. En tajunnut ottaa hansikkaita tai mitään, millä katkaista piikkilangan.
Saatat tarvita näitä. Piikkilankaa varten.
Aivan. Aivan niin. Kiitos.
- Ole hyvä. Ole hyvä. - Kiitos.
Tuo on hyvin pitkä lanka. Kun katkaiset sen, -
se vapauttaa tämän, -
tämän ja tämän, ja ne kiertyvät takaisin aika rajusti, -
- ja pahoin pelkään sen haavoittavan hevosparkaa enemmän. - Puhut hyvää englantia.
Puhun hyvin englantia. Saanko?
Entä jos leikkaisimme sen pään ensin vapaaksi?
Ettei se yrittäisi nousta ylös ja puhkoisi silmiään. Ja sitten...
Harmi, ettet tuonut toisia leikkureita. Voisin katkaista piikkilangan täältä.
Tarvitsemme lisää leikkureita.
Sen sokea piste. Leikkurit eivät säikytä sitä.
Jos leikkaisit tästä ja pitäisit kiinni tästä langasta, -
- voisin... - Älä sano enempää, ymmärsin jo.
Ja sinä ymmärrät mitä tapahtuu, senkin rontti.
Sinun on oltava aivan hiljaa paikallasi.
Niin sitä pitää. Olet hyvä hevonen, olet sinä, -
kun autat meitä auttamaan itseäsi. Niin sitä pitää.
Noin hyvä hevonen.
Miten teidän juoksuhaudassanne menee?
Iloisesti. Luemme, kudomme villapaitoja -
ja opetamme rotillemme sirkustemppuja.
Jos teille joskus tulee tarve saada lisää rottia, voimme lähettää omiamme.
Koska totta puhuen meillä on niitä enemmän kuin omiksi tarpeiksemme.
Sitä paitsi ne karkottavat kaikki nätit tytöt pois.
Meidän tyttömme eivät rottia pelkää.
Isot, rotevat saksalaistytötkö? Saako heiltä kunnon hierontaa?
Joka torstai. Ja syntymäpäiväksi tuovat rommikakkua.
Katso nyt tuota hevosta. Katso, mitkä lihakset sillä on.
Ja nuo pitkät jalat. Hevoset on luotu juoksemaan.
- Juoksemaan pois vaaroista. - Juokseminen on kaikki, mitä niillä on.
Kunnes opetamme niille muuta. Juoksemaan suoraan tappeluun.
- Sotahevonen. - Niin. - Sotahevonen.
Siinä se sitten on. Mikä outo otus sinusta on tullutkaan.
- Entä nyt? - Otan sen mukaani, eikö vain?
Minä toin leikkurit, joten hevonen on minun. Reilua, eikö totta?
Ei onnistu. Se on englantilainen, näkeehän tuon.
- Siitäkö, kun se on niin likainen? - Koska se on niin älykäs.
Etkä ole järin puhdas itsekään.
Voimme nyrkkeillä. Voittaja saa hevosen.
Ei kiitos, kamu. Pitää olla varovainen, ettei aloita sotaa.
- Onko sinulla minkäänlaista kolikkoa? - Kolikonheittoa? - Niin.
- Selvä juttu, Fritz, olet mukana. - Ei nimeni ole Fritz.
- Se on Peter. - Peter, minä olen Colin.
- Saat valita, Colin. - Kruuna.
Siinä on keisarini naama, eikä hän näytä kovinkaan tyytyväiseltä.
- Hevonen on sinun. - Onpa täällä tullut hiljaista.
Niin. Mutta odotahan puoli tuntia, niin alamme ampua taas.
Olen surkea ampuja, Pete. Turha luulla, että osun koskaan kohteeseen.
Kiitos. Hei sitten, kaveri.
- Pidäthän siitä hyvää huolta? - Pidän.
- Outo otuksemme. - Ja pidä sinäkin huolta oudosta itsestäsi.
Colin! Saksalaiset leikkurit -
muistoksi komealta düsseldorfilaisystävältäsi!
Kiitos. Käytän niitä South Shieldsin puutarhassa.
Pidähän pääsi alhaalla, Pete.
Hieno. Hieno hevonen.
Olemme valmiina. Liikettä.
Hän sai kaasua. Meidän on odotettava aamuun.
- Ei tässä voi olla koko joukko. - Tässä ovat kaikki.
Kävelykykyiset haavoittuneet sidontapaikalle!
Sidontapaikalle!
- Mitä tuo tekee täällä? - Tarvitsemme eläinlääkäriä.
Ei täällä ole eläinlääkäreitä. Täällä on hädin tuskin hevosiakaan.
Se on haavoilla kaikkialta, mutta sen jalka on pahin.
- Mahdollinen jäykkäkouristus. Ei hyvä. - Olkaa niin kiltti.
Minulla on kaikki nämä miehet huolenani, korpraali, ettekö näe?
Pyydän teitä. Tämä hevonen selviää mistä vain.
- Mikä siellä on? - Hevonen, joka löytyi vaeltelemasta linjojen välistä.
- Mene makuulle. - Millainen hevonen? - Hemmetin ihmehevonen, sanon minä.
Mikään ei selviydy linjojen väliltä.
Ihmeellinen hevonen...
Se oli elossa siellä, missä mikään ei selviydy, -
joten minä ja kaverini... Miehille se on...
- Toivomme kovasti sen puolesta. - Sinun pitäisi ampua se nyt.
- En minä voi. - Se olisi sille armollista.
Jalkaa ei voi korjata. Kersantti.
Päästäkää se kärsimyksistään.
Voisitteko poistua?
No niin, siirtykää taaemma.
Taaemma.
Mene. Tee se uudelleen.
Joey?
Hei, Joey. Missä olet ollut?
- Missä ihmeessä olet ollut? - Tunnetteko tuon miehen?
- Mikä nimenne on? - Narracott.
- Alokas Albert Narracott. - Tuo on irrallaan liikkunut hevonen, Narracott, -
- ja liian vaikeasti loukkaantunut. Onko tämä mies hoidossanne? - On.
Ei se ole irrallaan liikkunut hevonen. Se on minun hevoseni.
Kasvatin sen Devonissa. Katsokaa sen jalkoja.
Sillä on neljä valkoista sukkaa, se on ruskea ja sillä on tällainen valkoinen merkki.
- Viekää hänet pois. - Tulehan, poika. - Odottakaa! Ette näe mudan alle.
Neljä valkoista sukkaa.
No niin, hajaannutaanpas. Poistukaa täältä kaikki.
Näettekö? Ei se ole mikä tahansa hevonen.
Annamme hevosellesi hoitoa. Paikkaamme sen parhaamme mukaan.
Hoidamme sitä kuin arvoistaan sotilasta.
Kiitos.
Hyvät herrat. Hyvät herrat!
Osakseni on langennut ilmoittaa teille tärkeitä uutisia.
Yhdeltätoista tänä päivänä, kahden minuutin päästä, sota on tullut päätökseensä.
Kuningas ja kuningatar kiittävät teitä palveluksistanne.
Olemme olleet voitokkaita, vaikka hinta on ollut korkeampi kuin kukaan meistä on kuvitellutkaan.
Kun kellot minä hetkenä hyvänsä soivat, ensimmäistä kertaa neljään vuoteen -
muistakaamme kentille jääneitä veljiämme.
Ja kiittäkää Jumalaa tämän mittelön päättymisestä ja voitosta.
- En ymmärrä. - Vain upseerien hevoset.
- Kaikki muut hevoset huutokaupataan välittömästi. - Tämä on huutava vääryys.
Se on pojan hevonen, Devonista.
Hän kasvatti sen varsasta. Koulutti sitä siihen saakka, kunnes armeija tuli kaupunkiin.
Nämä eivät ole minun määräyksiäni, kersantti.
Hevonen on vietävä torille. Siinä kaikki.
Olemme liittoutuneet. Se on kaikki, mitä voimme.
Tässä on 29 puntaa. Osta se takaisin.
- Tietääkö majuri? - Majuri antoi kympin.
Äidistä se on majurikin lähtöisin. Nämä tukijoukkosi -
jopa pyysivät majuria sanomaan että Joey olisi hänen, siis upseerin hevonen, -
että se pääsisi pois muiden mukana.
No niin, Narracott, ala mennä. Emme halua jättää tätä näkemättä.
Seitsemän puntaa! Seitsemän puntaa siellä!
Seitsemän puntaa! Kahdeksan puntaa täällä!
Kahdeksan puntaa! Kymmenen puntaa!
- Tuleeko lisää? Myyty! - Kaikki hyvin. Kukaan ei huuda viittätoista enempää täysiverisestä.
He haluavat työhevosia.
Seuraava. Lähtöhinta neljä puntaa.
- Neljä puntaa. - Viisi puntaa. - Viisi puntaa tarjottu.
- Tuleeko lisää? - Seitsemän puntaa!
- Kahdeksan puntaa. - Kahdeksan puntaa! - Yhdeksän! - Kymmenen puntaa!
- Kymmenen puntaa! - Yksitoista. - Yksitoista!
Tuo on eräs teurastaja Cambraista. On huutanut korkeimpia tarjouksia koko aamun.
- Yksitoista puntaa! - Annapa minun hoitaa tämä, alokas.
Viisitoista, ja se on viimeinen hinta.
- Viisitoista puntaa! - Kuusitoista.
- Kuusitoista puntaa! - Seitsemäntoista.
Kaksikymmentä Englannin puntaa. Ja se on viimeinen hinta, ystäväiseni.
- Kaksikymmentä puntaa! - Kaksikymmentäviisi. - 25 puntaa!
- Kaksikymmentäkuusi. - 26 puntaa! - Kaksikymmentäseitsemän.
- Kaksikymmentäkahdeksan. - 28 puntaa!
- Kaksikymmentäyhdeksän. - Ja kolmekymmentä.
- Tuleeko lisää 30 puntaan? - Sata puntaa.
Ja jos te, hyvä herra, korotatte vielä, -
myyn takin päältäni ja korotan sataankymmeneen.
Ja jos korotatte vielä, myyn maatilani -
ja korotan tuhanteen.
Sata puntaa.
Yhden kerran, kaksi kertaa ja myyty.
Maksan teille kaikki, -
kaiken minkä te maksoitte, kun palaamme Englantiin. Annan kaksinkertaisena...
- Et tiedä siitä mitään. - Olette väärässä. Tiedän siitä kaiken.
Niin, löysit sen. Kuulin sinun löytäneen piikkilankoihin takertuneen hevosen rintamalta...
Ei, minä löysin sen. Hän kasvatti sen.
Kun kuulin tästä ihmehevosesta, matkustin kolme päivää, -
koska tiesin kenen hevonen se on.
Tyttärentyttäreni. Hän pelasti sen hengen.
- Hevonen oli hänelle kaikki kaikessa, - Missä tyttärentyttärenne on?
Sota on vienyt kaikilta kaiken.
Hevonen on kaikki, mitä minulla on hänestä jäljellä.
Älä ole huolissani, kun lähden. Minäkään en ole huolissani sinusta.
Minähän löysin sinut, ja sinä löysit minut.
Ja me kumpikin... Me kumpikin tiedämme, että selvisimme siitä.
Tulehan nyt. Olemme onnekkaita.
Olemme aina olleet. Onnekkaita siitä alkaen, kun tapasin sinut.
Jumalan siunausta.
Tiedätkö, mikä tämä on?
Se kuuluu isälleni. Hänen rykmenttinsä viiri.
Miten se teillä voi olla?
Sen pitäisi olla sinulla.
Kiitoksia oikein kovasti tästä.
Niin kuin tämänkin.
Ei, ei. Ei ole tarpeen.
Se kuuluu sinulle. Tätä pikku tyttöni olisi tietenkin halunnut.
Ja hänhän se pomo oli.
- Mikä hänen nimensä oli? - Emilie.
Hänen nimensä on Emilie.
SOTAHEVONEN
Lisää sotaratsuja osoitteessa SubFinland.org