Le diable par la queue (1969)
En till.
Oroa er inte, greven.
Den där ska vara mer till vänster.
Lite mer dit…
Det läcker överallt.
Soppan, baronessan.
En krokett till tian.
En krokett.
Tack, fröken Amélie.
Kalla mig inte fröken. Jag är ju skild.
Skild vid 19. Vilka tider.
Stackars barn.
Ändå är prästerna ansvarsfulla.
- God kväll. - God kväll, pappa.
Var är din mamma?
Arbetar.
- Jag med. - Jag med.
Alla arbetar
medan borgaren slöar och trycker i sig.
Han är klar.
Dukar du undan?
Jag är redan uppe i 110 i dag.
Hundra och tio vad?
Pottor.
Hundra och tio pottor för att skydda min himmel.
Herregud.
En till ängel har blivit av med en skinka.
Amélie? Var är din mamma?
Bäddat ska de ha…
Jag skulle gärna bädda 50 sängar
men vi har bara en kund sen ett halvår.
Ska jag hjälpa dig?
Hetsa inte upp mig nu.
- Men pappa. - Inför din dotter!
Var är din mor?
Vi måste talas vid.
Jag stör er inte.
Nej. Vi går knappt runt.
Sälj era smycken.
Ett örhänge räcker till att laga taket.
Ska jag gå ut med ett örhänge?
Vilken fräckhet.
Då slutar vi klaga.
En endaste helgfrukost på ett halvår.
- Plus middagar. - Utan drinkar.
Det är ju alltid samma gäst.
Hotell behöver alkisar och par för att gå runt.
Tänk er, kärlekspar…
Eller hur? Kärlek och vin.
Det beror på.
Jag vill sitta och röka i min tvåa.
Ni gör ett värdshus av ert slott.
Det finns en kundkrets till det.
Ni förstår inte.
Jag ser er inte driva…
- En bordell? - Inte vilken som helst.
- Eller hur, mormor? - Precis.
Inte inför din kusin. Hon är ungmö.
Men för att rädda mitt hem gör jag vad som helst.
Med förmögna kunder.
I hans ställe föredrar ni hertigen av Windsor?
Varför inte?
Dröm vidare.
Som vanligt är det jag som gör allt.
Det är en utmärkt idé.
Den har inte satts i verket.
Planen är på topp.
Welcome… love… och kosing.
Du lockar kunderna och du håller kvar dem.
Jeanne, då? Hon gör inget, som vanligt.
De är det enda hon kan.
- Hur gör jag? - Ta hjälp av mekanikern.
Charlie? Han verkar inte så sugen.
- Gör honom sugen. - Ja.
Charlie?
Du kan väl svara!
Jag jobbar ju!
Vi ses inte tillräckligt.
Jag har sett dig för mycket!
Åk hem och låt mig jobba.
Jobba, då.
Vad ville du?
- Prata snällt. - Ja?
Jag behöver dig.
Såklart. I svåra stunder duger Charlie!
När du blir dumpad.
Dumpad…
Du tänker väl bara på mig?
- Ja. - Så du gifte dig med en annan.
Jag skilde mig. I en familj som min.
Sluta med din familj.
Vad ska det bli av er?
Man måste vara lite smart.
Du kan väl skicka kunder till oss?
Och vad får jag för det?
Men…
Skickar jag ingen, så finns det ingen.
Det är så enkelt. Bara du vill.
Tänker du skicka kunder?
Nej.
- Du tjänar på det. - Om jag åker dit?
- Erkänn inget. - Underbart.
Kvinnor tänker bara på sig själva.
Det måste vi.
- Inte fler än 15. - Du…
Ses vi i kväll?
Det beror på dig.
Har ni alltid svarta glasögon?
- Ja. - Då ser ni inget.
Vad ska jag se? Era genvägar?
- Jag letar bensin. - Och jag letar sol.
- Leta mackar. - Jag är så less.
Nästa gång tar jag ett plan.
Jag bad er inte följa med.
Tror ni att jag är här för er charm?
- Jag antar det. - Ynkligt.
Många hade velat köra mig söderut.
Varför jag?
Det slutar ändå alltid på samma sätt.
Jag bryr mig inte.
- En mack. - Äntligen!
Full tank?
Ja. Var finns…
Längst bort till höger.
Öppna huven.
Hur då?
Jag fattar.
- Fem tusen. - Ciao.
Den går fort, va?
Man får hålla igen.
- Första gången. - Håller ni igen?
Skit!
Ni dränker allt.
Hur har ni tagit er hit?
Via motorvägen.
Skruvarna till brytarspetsen är trasiga!
- Va? - Laga dem!
Lät inte vevaxeln?
Jo!
Sätt i gång!
Det tar åtminstone fyra dagar!
- Är du säker? - Ja.
Ring en taxi!
Här ute finns det ingen taxi.
Jag tänker knappast tillbringa natten här!
Jag lämnar er inte här.
Det finns bara en lösning. Följ med.
Gå in.
- Jag kan inte lämna verkstaden. - Ja.
Charmiga, såna här gamla kåkar.
Motigheter kan vara kul.
Har ni ett rum?
- Två! - Är ni inte tillsammans?
- Jo! - Nej!
Ett i vänster flygel och ett i höger.
- Kan vi få komma in? - Gå in.
Vilket ösregn.
- Tjusigt. - Otrolig!
Försiktiga!
- Det är en Louis XIV-parkett. - Förlåt, gumman.
- Sluta med "gumman". - Hur ska jag säga, mitt barn?
Jag är baronessan Amélie de Goustine.
- Ah… - Ja.
Den här vägen.
Legitimation.
Rum med badkar?
Mitt, ja.
Två rum.
Då ska vi se.
Få se här. Jag har
ett för 18 000 och ett för 20 000.
Med originalmöbler.
Kontant betalning i förskott.
Marskalkens och Pompadours rum.
Georges?
Ja, svärmor?
Väskorna!
Har ni superat?
- Alltså… - Nej, och jag är hungrig!
Säg mig.
Ingår middag i rumspriset?
Måltiderna?
Gourmetmiddag. Fast pris eller à la carte.
Fast pris.
Diane, mitt barn!
Marskalken och Pompadour.
- Den här vägen. - Var ligger mitt rum?
Är ni inte ett par?
- Jo! - Nej!
Vad bra.
Älskling.
Följ med fröken till rummet intill.
"Älskling"?
Säg mig.
Han är väl inte er fästman?
Min make.
Jag ska presentera er. Georges?
- Monsieur? - Jean-Jacques Leroy-Martin.
Greve de Goustine.
Angenämt.
Låt bli, madame! Efter er.
Jag kände en Goustine i Coëtquidan.
Min man är den enda med det namnet.
Ni har rätt. Han hette Loustine, eller Roussille…
Plombac. Mycket intelligent.
Här ska ni nog trivas.
Kuddarna har en historia.
Pompadour… låg här.
Tycker ni om att läsa, kan ni tända.
Jag kan erbjuda er… lektyr.
Det är lite utsvävande.
Det är det jag tycker om. Hur är det?
Bra, eller…
Riktigt bra.
Det snurrar.
Vi väntar i matsalen. Det är inte långt.
Ta den stora trappan längst bort
förbi musiksalen och rökrummet.
Ert sällskap är på dåligt humör.
Resor tröttar ut.
Ett glas portvin…
Drinkarna ingår inte.
…sen är hon som ny.
Vi är alla lika.
Redan.
Visst är han rolig? Jag går.
Ni är greve men jobbar som piccolo.
Det eller att åka Jaguar med en dykare…
Va?
Titta.
Ni är lustiga.
Unga, gamla…
En annan ras.
Först förvånas man, sen vänjer man sig.
Är ni ointresserad av kvinnor?
Sådär.
Som jag med män. Inte mycket att se.
Antagligen. Nu är det rent.
Inget vatten. Synd.
Så är det med gamla hus.
Från taket rinner det bäst.
Hur skulle vi se ut om 387 år?
Tre hundra åttiosju år?
1581 fanns det bara skog här.
Min anfader jagade koltrast
ramlade av hästen och knäckte ryggraden.
Han blev fast. Man byggde på stället.
Voilà.
- Är det sant? - Nej.
Vi tycker om att försköna.
Men era glasögon tillåter inte det.
Diane…
Vad vacker ni blev.
Där ser ni. Vi behöver gäster.
Jag sticker
tillbaka till verkstaden.
Välkomna, mina bröder.
Det är inga munkar.
Tur, för de betalar aldrig.
God dag.
Voilà. Flower people…
Make love, not war!
Ni talar väl inte franska?
Kungliga sviten med champagne.
Voilà.
Bravo, Amélie. En mekanikers verk.
Jag sticker tillbaka till verkstaden.
Det här är mina barn, min far, min man.
Bilen är trasig. Den har inte ens gått 500 mil.
Jag sa att du inte skulle byta! Har ni rum?
Ja, för 20 000.
Jag vägrar sova ute!
Barnen kan bli sjuka.
Följ med.
Män är egoister.
Det är natt, det regnar, barnen är trötta
jag är helt slut…
Full tank?
- Ja. Super. - Super.
Max glömde tanka.
Jag kollar oljan och spolarvätskan.
Så där.
Hundra och trettio liter. Det blir 15 000.
Tack. Trevlig resa.
Jag förstår inte.
Laga den, fort!
Lugna er. Ingen skandal.
Tack så mycket, monsieur.
Jag kan inget om såna här bilar.
Du är inget ljushuvud, alltså.
Ring efter en taxi.
Jag har ingen telefon.
Var nånstans har jag hamnat?
Markisinnan har telefon.
Markisinnan?
Vilken markisinna?
Där uppe i slottet. Vi kan ta min bil.
Frukt? Bakelser?
Ingen glass?
- Jag vill ha kroketter. Jag är hungrig. - Jag också.
Jag skriver min ledare och så börjar det spelas piano!
Vem läser ledaren i Petit Beaujolais Libéré.
Vad är det här? Halvnaken i salongen.
- Tror ni att ni är hemma? - Ja.
- Men de här… - Det är helg.
Helg, fritid, semester…
De förökar sig som kaniner.
- Livets gång. - Det går mot sin undergång!
Ingen?
Nån här?
Ja?
Telefonen.
Hallå? En taxi, fort!
Ingen taxi?
Vilken drummel.
Turin 222-2-2-2-2.
Om en timme?
Helt otroligt!
Jag väntar.
Ursäkta…
Vem ni än är, är ni ingen.
Detta är en lugn plats.
Ska ni förstöra min telefon och mina öron
ringer jag polisen.
Polisen? I ett så inbjudande hem?
Jag ska presentera mig.
Baron César Anselme de Maricorne.
Generalkonsul för kulturella relationer
vid maritima rådet i den latinamerikanska unionen
bl.a.
- Angenämt. - En ära.
Rummen kostar 18 000 och 20 000 franc.
De är historiska.
- Ett, tack. - Och herrarna?
Två tältsängar vid min sida.
- Annars är de vilsna. - Den här vägen, mina herrar.
Inga väskor?
För en natt bara.
Meddela när mitt samtal går igenom.
Förtjusande.
Era drömmare.
Jeanne.
Markisinnan…
Sätt upp samtalet på mitt rum.
Nämn det inte för de andra.
Åh! Rachmaninov!
Underbar, gudomlig.
- Tycker ni om det? - Jag älskar musik.
Älskar ni musik?
Jag andas musiken.
Georges, väskorna.
Min väska!
Ni fick rum 13. Casanovas!
Har den skojaren bott här?
Två dagar.
Han älskade mycket.
Vem är ni?
César Anselme de Maricorne stör inte skönheten för att låta den tråna.
Drinkar till alla
medan jag väntar på samtalet. En vals.
Ska ni spela för den där uppkomlingen?
Rum 13. Vänta uppe, jag grundar.
Glöm det.
Jag tycker om det oväntade.
Jag med.
Nyss sov slottet.
Ni väckte det.
Ja, det är en fråga om temperament.
Oförutsett sammanträffande.
- Skrämde min make er? - Er make?
Jag tycker inte om makar.
Alla män är makar.
- Jaså? - Ni gör illa mig, ers nåd.
Förlåt. Kalla mig César.
- Ni kan då roa er. - Är jag inte rolig?
Vissa är avundsjuka.
Jag måste gå.
- Vad sa han? - Lite hårdhänt. Inte otrevlig.
Tillåt mig bjuda upp till dans.
Vad önskas?
Ursäkta?
Inget.
Bjuder du upp?
Gå och lägg er.
Det var så länge sen vi…
Jag vill inte sova!
- Är ni ensam? - Jag ska sova.
- Ensam? - Det blir skönt. Vara till lags…
Jämt…
I kväll har jag fått nog av det.
Jag tror er inte.
Kom så tar vi med flaskan.
Ursäkta.
Ers nåd! Collect Call från Turin.
Så där.
Tack.
Har ni ingen hytt?
Nej, men ni ska få tyst. Jeanne, sluta!
Tysta!
- Det är utlandet. - Nej, fortsätt!
Loufansky?
- César? - Omöjligt i kväll.
- Jag hinner inte. - Varför inte?
Bilen gick sönder.
- Planet gick. - Kunde det inte vänta?
Nej, det går inte.
Vi ses i morgon.
- Ciao. - Ciao.
Hörde ni?
Man hör utlandet bättre än specerihandlaren.
Den där Loufansky verkar opålitlig.
Han kunde ha väntat på er.
Hörde ni? Då har ni förstått allt.
Ni har förstått att… efter 29 år
långt borta i Amerika
bland ogästvänligt folk
där jag bidrar med det jag har
och som de har så lite av
så är det svårt att vara strandad här
i dessa vackra omgivningar.
Det måste jag ta upp.
Ert plan?
Just det. Ministern får vänta!
Vi är i Guds händer och jag behöver vila.
God natt, vackra damer.
Förtjusande.
Sympatisk.
En bunt fattas.
Vem av er?
Jag litade på er.
Det gör jag än.
Bädda!
Han är ett monument.
Vad säger ni?
Jag tycker som du.
RTL här. Ett bankrån har skett i Mâcon.
Hundra miljoner stals. Vägarna är avspärrade.
Vilka tider!
Vad sa vi? Just det…
Hans ögon, hans tänder, hans händer…
Hans näsborrar…
Jag mötte en som han en gång.
Vilken röst.
- Lite för pratig. - Tycker inte jag.
Din kusin är bara barnet. Lägg dig.
Han är pratig, men det är bara bra.
Såna män pratar om kärlek
men de är också underbara älskare.
Man inser det efteråt.
Och under tiden?
Himmelriket.
Där har man inga funderingar.
Mamma?
Jag tänker vara otrogen.
Jag vet. Jag känner det på mig.
Men din mor är här. Amélie.
Charlie får ta hit charmörens bil.
- Han måste åka. - Vad synd.
Så får det bli. I väg nu.
Innan din mor blir otröstlig.
Amélie?
Jag är här.
Jag avskyr att du sover när jag är vaken.
Älskling.
Skynda på.
Vad snällt. Kom.
- Sen. - När?
Sockorna…
Overallen…
- Vad gör du? - Klär på dig.
Vad är klockan?
Vakna nu!
Liten vatten på nunan…
Det är första gången du är på mitt rum.
Här.
- Laga amerikanaren. - Nu?
Annars är mamma otrogen.
- Igen? - Skynda och laga!
Jag har klippt av allt. Det tar hela natten.
Just därför. Skynda på.
Vi skulle ses i kväll.
Du ser mig.
- Inte så. - Sen. Stannar jag.
Skynda på.
Är ni inte trött?
Nej. Det förvånar och oroar mig.
Varför ser ni allt i svart?
Världen är full av extravaganta människor.
Till och med i kväll
har de hittat hit.
Han är trevlig. En konstnär, som ni.
Förmäten. Nästan bestialisk.
Nej. Expansiv.
Varför håller ni igen?
Jag sätter respekt främst.
Känner ni inte att respekten hindrar er…
Från vad?
Att ta sats.
Det är överskattat.
Ni är rädd.
Inte jag.
God natt.
Var inte dum!
Öppna!
Låt mig vara.
Vad gör ni?
Vad gör du?
Läser!
Som vanligt!
Det övergår ert förstånd.
Öppna!
Varför det?
Vad jobbig du är! Är du svartsjuk?
- Jag struntar i honom. - Vem menar ni?
Det vet du. Öppna!
Bara så ni vet
så är jag ingen lättfärdig man.
Är du sur?
Jag står över sånt.
Då så. Hej.
Sluta nu. Kom.
Fan! Ditt hår.
Då så.
Den där baronen César kan ta och…
- Är du klar? - Ja.
Vad snällt. Du har varit flitig.
Du förtjänar en belöning.
Det går aldrig.
VILA UPP DIG
JAG VÄNTAR PÅ MITT RUM UNDER GUDSTJÄNSTEN!
Fröken Amélie! Du strålande nymf!
Vad ser jag?
För bort denna katafalk!
Jag vägrar lämna paradiset.
Upp, idioter. Vi drar.
Vår förtjusande markisinna och Amélie!
Fakturan.
Jag slog ihop allt. 347 812 franc och 25 cts.
Är allt med?
Jag drar av 25 cts.
Det här stället ska jag sent glömma.
Madame, mademoiselle…
De bra kunderna kommer aldrig igen.
Vi kör på.
Nej. Vi vänder om lugnt och stilla.
Åh vilka vackra små blommor…
Vänd om försiktigt.
Vänd om, idiot!
Åh, små fina blommor…
Åh! här finns det också små fina blomster…
Vad vackert det är.
Gasa då, din idiot!
Stopp!
Backa, fort men oskyldigt.
Jag skjuter!
Backa.
Jag skjuter!
Backa.
Stanna!
Stopp.
Vänd. Jag täcker dig.
Ta skydd!
Framåt!
Det går inte!
- Gör nåt! - Jag försöker!
- Bromsa! - Jag gör det!
Dörrarna!
De åkte mot Fléchères. Jag förvarnar!
- Martial? - Vilket larm.
Gudstjänsten börjar snart.
Har ni väckt alla?
Gästernas enda religion är sömnen.
När man bor under mitt tak
går man på gudstjänst.
Utom M. Patin.
Han svartmålar kyrkan
för brödfödan.
- Den är min! - Nej, det är min.
- Gumman. - Mormor.
Jag väntade. Martial, skorna.
- Madame. - God dag.
- Er make? - Han sover.
I natt, för första gången på…
Jag förstår.
Att bestämma så här över folks själar.
Så är det.
Jag är liberal och lättsinnig.
Jag tolererar kyrkan men föredrar sängen.
Sängen.
Då går vi. Ta genvägen.
- Tror du fortfarande inte på Gud? - Nej.
Håll ett öga på ägorna, som vanligt.
Markisinnan, greven, grevinnan.
Mitt herrskap.
- Nämen! - Vad är det?
Strax tillbaka.
Det blir ju aldrig av!
Hallå?
Turin, tack.
222-2-2-2-2. Ja.
Jag väntar.
Är ni tillbaka?
Lilla Amélie!
Mitt hjärta skrumpnar när jag ger mig av.
Och så måste jag ringa.
Ursäkta.
Hallå? Loufansky?
César här. Vänta ett ögonblick.
Ja.
Jag kan inte komma.
Allt är avspärrat. Kom, du.
Mâcon. Anteckna. Landsväg sju.
Fléchères.
En slottsäng.
Där landar du.
Jag märker ut. Kommer du i kväll?
Repetera.
Ja.
Okej. Ciao.
- Baronessan. - God dag.
- Är markisinnan här? - Hur så?
Det undrar ni efter rånet i Mâcon
och avstängda vägar överallt?
Ni vet aldrig nåt. Ni är helt avskärmade.
Ett rån?
- Får vi se registret? - Självklart.
Varsågod.
Ett uttänkt rån.
Hundra miljoner, tre män. En ljus, en mörk
och en lång 45-åring.
Med lockiga polisonger? En stilig man.
Har ni sett honom?
- Hundra miljoner är ju enormt! - Verkligen.
Det kräver många väskor.
Det märks att ni inte vet. Alla sedlar skulle rymmas i…
Den där.
Har ni sett honom?
Inte alls.
Håll utkik. Adjö, baronessan.
Charlie?
- Kommer du upp? - Kom ner, fort!
Vad ville han?
Ta fast tjuvar.
Vad sa de?
Fantastiskt. Ett rån. Hundra miljoner.
Nej!
Det fanns tydligen två hundra miljoner
i en låda.
Jaså.
- Synd. - Hur så?
Jag älskar såna typer.
- Vilka är det? - Fyra pojkar.
Knappt 18.
Träffar jag en sån, skulle jag genast…
Vad?
Ge honom allt. Mig själv och allt.
Vart ska ni?
Till kyrkan.
Jag menar det jag sa.
Trampa på. Ta mig till kyrkan.
Ska vi ses igen? När och var?
I mitt rum efter lunch.
- Hur är det? - Så vackert. Så rörande.
Vilken ritual. Vilken elegans.
Menar du prästen?
- Har ni hört? - Är du troende igen?
Banken i Mâcon blev rånad.
Vi vet. Prästen tog upp det.
Nämnde han hundra miljoner?
- Hundra miljoner? - De är hos oss.
- Va? - I en portfölj.
En gång till.
Pengarna är hos oss.
- Jag ogillar skämt. - Jag lovar.
Vet ni vem det var?
Typisk brittisk djärvhet.
Inte alls. Det var adelsmannen.
- Är det sant? - Baronen César är tillbaka.
Jag såg allt. Han vet inte.
En skurk under mitt tak!
Sånt får man syssla med på annat håll!
Jag går till polisen.
Vad pågår?
Pengarna från rånet finns hemma.
Baronen ligger bakom.
Jag har funderat.
Det är en prövning från Gud.
- Är du säker? - Ja!
Kosingen är vår!
Det är ren galenskap!
Det måste vara ett tecken från Himlen.
Pengarna ska gå till taket.
Ni kan beställa hantverkare.
Ska ni överlista César?
Siktar han på mig överrumplar jag honom!
- Och? - Jag dödar honom.
- En man som han? - Ja!
- Men inget våldsamt. - Visst.
Gift, sabel, gevär… Bara att välja.
Ett mord…
Nödvärn.
Hotar han mig? Han ska få se. Kom nu.
Diskret.
Amen…
Jeanne, då?
Hon är för känslig.
Stanna, du. Fortsätt. Det är inget.
De har fått nog. Ska vi också gå?
Allt som är vackert undgår dig.
Låt mig be.
Då var det kört.
- Polisen hann före. - Ibland händer det.
Kom!
Var är kommissarien?
Det var så dags.
Mitt slott är invaderat av maffian!
Kommissarien.
Han har alltid verkat skum.
Vem då?
Rånaren. Var är han?
Jag tänkte fråga er det.
Har ni inte haffat honom? Ett ögonblick.
Inte ens kulorna är lika bra som förr.
På ett halvår har två spruckit.
Var är han?
- Vem? - Vår vän.
Baronen César!
En blomma i knapphålet redan i ottan!
Förresten så stal han en.
- Ja… Var är han? Jag ser inget. - Där borta.
Min kikare.
Ursäkta.
Jag lämnade nåt på spisen.
Ursäkta.
Han kommer tillbaka!
Rakt i lejonkulan.
Luktar det inte bränt?
Nej.
Jo!
Kom!
Hindra César till varje pris.
- Till varje pris? - Ja!
Oroa dig inte. Georges håller utkik. Georges!
Håll utkik.
Vad är det frågan om?
Vi drog upp rånarbilen
med två lik.
- Det var på tiden. - Precis.
Det fattas en. Den viktigaste.
Han har redan undsluppit oss ett antal gånger.
Åtta, nio, tio, elva, tolv, tretton…
Fjorton, femton…
Sexton!
- Det är bara att vänta. - Nämen.
Är ni tillbaka?
Nämen. Jag var ju där nyss.
Låg ni där?
Jag sov nog.
- Sov ni? - Ja.
Ha en skön tupplur.
Vad är det?
- En myra! - En myra?
- Var? - Där.
- En myra? - Där.
- En bjässe. - Dra ner.
- Var? - Längre ner.
- Ännu längre? - Ja.
Vilken rackare.
- Stack han med allt? - Ta fast honom.
Vägarna är avspärrade.
- Han är kvar. - Vad gör ni då här?
I handskfacket hittade vi
denna faktura som bevisar
att han befann sig på ert hotell i natt.
Jag sa ju det.
Det syntes att han var en skurk.
Varför sa ni då inget
till oss?
Ursäkta?
- Varför ljög ni i morse? - Jag?
Ursäkta.
Det var baronessan.
Amélie?
Ljög Amélie?
Ljög du för polisen?
- Jag? - Du!
- Nej, mormor. - Amélie…
Ändå sa ni för två timmar sen
att ni inte hade sett tre individer:
en tjock, en liten och en lång.
- Den sistnämnda fattas. - Aha.
Kom hit. Se på mig.
Jaså, du?
Du gömmer honom! Hon gömmer honom!
Nu förstår jag. Såna charmörer har jag mött.
Stilig och honungslen.
Plötsligt är man i Caracas.
Man är för sträng mot flickorna.
De har en konfirmands själ
i en synderskas kropp. Se.
Var är han?
Jag vet inte, mormor.
Sluta med "mormor"!
Hon är envis som jag.
Han gav sig av.
Jag fick inget säga.
Jag vet inte var han är!
Upp med dig. Du slipper inte undan.
"Mormor"…
Vad sa vi?
Iväg och hitta den där skurken!
Sök igenom alla rum!
- Vet ni… - Inga satyrer i mitt hem!
Duktig flicka.
Ni har en fantastisk fru!
Oroa er inte.
Jag förstärker bevakningen.
Han är nog långt borta.
Men jag har fått en ny vän.
Angenämt.
- Nå? - För sent.
Jösses!
- Klockan! - Vad är det?
- Lunchdags. - Lunch?
Hjälp mig.
Vanligtvis brukar jag knäppa upp.
Ha tålamod.
Jag kokar ju.
I kväll.
Hade vi det inte bra?
Alltid senare…
Perfekt. Georges?
Parasoll, drinkar. Var är insektsmedlet?
I växthuset. Hur så?
Polisen kan komma tillbaka.
De ska varken få honom eller bytet!
Det sa vi i kyrkan.
Låt oss höra ljudet av
Revolutionens steg
Leve ljudet av kanoner
Det är extremt farligt.
Så bra. Tolv teskedar?
- Det räcker till en oxe. - Han är stor.
I kroketten känner han inget.
I kroketten Känner han inget, känner han inget
Baronen César och min Diane
kommer bra överens.
Era ägor är förtjusande, markisinnan.
Varför har ni med portföljen?
- Ta upp den på rummet. - Nej.
Den innehåller kära minnen.
Jag har ett kassaskåp!
- Är det sant? - Javisst!
Vad ni är rolig.
Georges!
Hitåt.
- Jaha. - Ja.
- Men… Tyst. - Oh ja.
Det är väldigt fint.
Min man tyckte mycket om den.
Så.
- Så där. - Bra.
Så han led, stackaren.
Men kassaskåpet är fint.
- Litar ni inte på mig? - Madame…
- Det luktar gott därifrån. - Tycker ni?
Åh, vilken gullig! Vad liten den är.
Det hänger på uppläggningen.
Innehåll och form.
Här ska ni få se.
Ni verkar vara kökschef.
Såser är min specialitet.
Engelsk utbildning.
Hårt arbete och fina studier.
Themsen är lika med pengar.
Gurkkronan…
Och så kärleksäpplena.
Voilà.
Vilken tron.
Majestätisk.
Köket är min domän.
Bland annat.
Och nu, flamberad glasering.
För allt hänger på glaseringen.
Är det kryddorna?
- Alltså… - Ja. Mitt eget recept.
Det här är känsligt.
Jag har visst tappat vanan.
Det finns lite kvar till kaffet.
Allt är inte förlorat.
Moral och taktik.
En första miss.
Dags att ta fram artilleriet!
Föredrar ni Wagner eller Beatles?
Jag kämpar här. Räcker inte giftet?
Man måste gardera sig.
Jag tar om det: nere spelar vi poker.
Här spelar ni Wagner. Det gör mig arg.
Jag slår med en kvast och allt släpper!
Jag går ner så övar vi.
Jag hör!
Ah! Charlie.
Herr greve…
Hålen ska täppas igen.
Jag har hål i byxorna.
Jag syr igen det.
Georges!
Jag hör!
Charlie står bredvid!
- I Amélies rum? - Ja!
Han har tagit av sig byxorna.
- Amélie, då? - Ett ögonblick!
Jag kollar!
Amélie?
Kom genast och sy Charlies byxor!
Vi skulle ses.
Din far… Och jag, näck.
- Är pappa näck? - Jag!
Amélie.
Låt vår vän vara. Gå och lek ni två.
Kom.
Hur är kvinnorna på öarna?
Engelskor är härliga.
Nej, jag menar… Öarna långt borta.
Jaha, de öarna…
Sen tre års ålder lär de sig att roa oss.
Deras ledstjärna
är att vara mannen till lags.
Vid 12 års ålder har de förtrollat oss
så att våra kroppar sjunger.
Och i vår ålder?
Där tar vårt gamla Europa vid.
- Är det aldrig för sent? - Aldrig.
Rynkorna, då?
Rörande.
Bevis på att ni har lidit för vår skull.
Mina damer…
Som ni har levat.
Er tur.
Ni ser väl var jag står.
Då går det inte att fortsätta.
Vad säger han till dem?
Vad säger man med en sån dialekt?
Kvinnan på öarna är en ukulele.
Kvinnan här är en gitarr.
Mysteriet är kurvan.
Moduleringen… Det ideala instrumentet.
Kvinnor lyssnar på sånt. Rena skammen!
Varför?
Det var poetiskt.
Rörande. Mysteriet
är kurvan.
Det lånar jag.
Hur blir det med kaffet?
Det kommer!
Ta inte fel nu.
- Den här. - Nej, den.
Det är svårt när man inte är van.
Den.
Sluta skaka.
Får han inte ont?
Nej, han svimmar direkt.
Vad tjänar det till?
En sorts försäkring.
Vad sägs om ett parti poker?
Poker?
Jag spelar gärna poker.
Om det går bra för damerna.
- Självklart. - Då så.
Ska ni också vara med?
Jag kan inte.
För min skull.
Jag kan inget om pengar.
Då så. Vilka är med och spelar?
Räds ni inte hårt spel, är jag med.
Varsågod.
Jag håller er sällskap.
- Spelar ni inte? - Aldrig om pengar.
Man hinner knappt med de viktiga sakerna.
- Tänk att… - Jag fryser. Jag går in.
Servera kaffet i salongen.
- Vi ska spela poker. - Ja.
Ah. Kaffet.
- Hur brukar ni göra? - Alltså, jag…
Upp med er! Jag är vidskeplig.
En ramsa.
Ole dole doff
kinke lane koff.
Ni sitter här. Så där ja.
Nej, jag tog fel. En gång till.
Ole dole doff, kinke lane koff.
Så där ja.
Nej, stanna där!
Ett höjdarspel.
Vi spelar inte om småpengar.
- Hur mycket? - Femtio tusen?
Ett hundra tusen?
Hundra och femtio mil. Jag får skriva ut en check.
Hundra och femtio mil är mycket.
Men visst. Mycket är det.
Spader sju fattas.
Den här musiken…
Jag satsar fem.
- Tio. - Samma.
Den här musiken…
Kort.
Tre.
- Tre. - Klart.
Ett kort.
Vad snällt.
- Ursäkta. - Mamma!
Stör inte.
Er kopp.
Inte nu.
Tio tusen.
Plus tio.
Femtio!
- Jaha. - Ingen idé.
I poker gäller inte artighet, markisinnan.
- Får jag se? - Här.
Två sjuor. Två par.
Så är det.
Vad är det?
Öh… Där… En råtta!
- Var? - Under sängen.
En kvast!
Sitt kvar! Där har ni det bra.
Den här musiken!
Snälla, lugna er.
Råttor är snälla.
Komsi.
Det var nära.
Nej!
Han ska alltid utmärka sig.
Diane! Georges!
Såg, stege, rep och remskiva!
- Funkade det? - En miss!
Charlie.
Sluta störa baronessan. Ut.
Det är din mammas fel.
Takkronan föll på gigolon.
Jösses.
Han är oskadd. Han spottade ut kaffet.
Tredje gången gillt.
Nu är min plan vattentät.
Du, Diane…
Tittut!
Leker ni inte kurragömma?
Och ni?
Det är alltid nåt som ska lagas.
Här skulle man vara lycklig.
Jag stannar gärna.
Ursäkta, men vem är tagare?
Baronen!
Nej!
Tar han mig, blir jag tagare.
Tar jag er fru, blir hon tagare.
Vänta!
Hallå! Vem är tagare?
- Som jag vill ha dig! - Amélie!
Varför blandar du in henne?
Amélie!
Amélie, skynda dig. Gör slut på det.
Jag har letat överallt. Var är han?
Där bakom.
Gråt inte.
Jag går.
Ta mig.
Kom upp.
Så där.
Han föll som en sten.
Nå?
Det känns konstigt.
Han knäcktes som en nöt.
Äntligen är vårt tak räddat.
Där är ni ju. Vem är tagaren nu då?
- Vad hjärtlös han är. - Ett odjur.
Gråt inte.
- Är leken slut? - Tagaren är borta.
Nyss fanns det två.
Nu, ingen.
Ni kan gå.
Jag förstår inte. Vart ska jag gå?
Stick!
Vilken roll spelar jag?
Jag räddade er när bilarna gick sönder.
Nu är bilarna lagade. Åk vidare!
Holy kiss!
Jag började verkligen tycka om César.
Man blev riktigt fäst vid honom.
Segern har en bitter eftersmak.
Stackars César.
Han hade nyckeln på sig.
Det är sant. Nyckeln…
Charlie borrar upp det. Hämta honom.
Han ska ta hit bilarna också.
Om jag inte fanns…
- Kyss mig. - Jag har borren.
- Kyss mig. - För borren?
För dig.
- Bara för mig? - Jag lovar.
Tack.
- Säger du tack? - För borren.
Cookie?
Vill du inte åka?
- Nu åker vi. - Visst.
Kom.
- De verkar kära. - Vilka?
- Grodorna. - Du är kär.
Ja. Men jag vet inte i vem.
Kom.
Ja, jag kommer…
- De är underbara! - Vilka?
Grodorna. De verkar kära.
Jaså? Kärleken…
Får jag anförtro mig?
Absolut.
Går ni hem hos kvinnor?
Oh ja.
Inte jag.
Jeanne, som spelar piano…
Jag har länge velat uppvakta henne.
I kväll bestämde jag mig.
Men hon tittar bort.
Kär i vem vet vem…
Klart man vill att allt ska explodera.
Det kommer.
Hela tiden där uppe
gnistrar det.
En vacker dag…
Spricker det. Som bubblor.
- Ni är inte glad. - Jag är realist.
Ni har fel. Jag lyckas med allt.
Pengar, kvinnor…
Till och med en oväntad helg i en håla.
Adjö.
Jag ger mig av.
Ha ett bra liv.
- Cookie! - Fan!
- Adjö. - Era bilar är klara.
- Nordborna, då? - De simmar.
De är outtröttliga. Lyssna.
Bilar klara! Ni kan åka!
Det börjar bli sent.
En oförglömlig helg.
- Vi ses. - Ja.
- Vi kommer tillbaka. - Hälsa César.
- Adjö M. Georges. - Adjö.
Hälsa fröken Jeanne.
Det ska jag.
Nu sätter vi i gång.
Är nyckeln borta?
Ja.
Vad är det där i?
När man väl ber dig om nåt…
Det blir inte lätt.
Hej då.
Söta flickor…
Adjö.
Jag hälsar. Hej då.
Ta det kallt, nordbor!
Omöjligt.
Jag angrep den fel.
Ett kassaskåp tar man bakifrån.
- Hur ska jag göra? - Vi flyttar.
Till rummet intill.
Varsågod!
Gräv här.
Charlie, ni är ju usel!
Det är ju öppet!
Tomt!
Var är väskan?
Herregud!
Jag trodde att ni hade åkt.
Lite arg var jag.
Var är alla?
De kommer och går.
Jag ville tacka markisinnan.
Jag vet inte var hon är.
Jag säljer slottet, kastar allt
och köper en tobaksaffär. Georges står i kassan.
Ska jag servera läsk och kaffe?
Din mamma drömmer igen!
Ska Jeanne sitta och spela
i en rökig källare med skumma typer?
Absolut. Jag säger till henne.
- Mamma? - César…
Lever.
Kanske bäst att ni inte hör.
Men för mig själv säger jag
att jag har hittat min plats på jorden.
Ni?
Ni som har sett allt. Asien, Amerika…
Jag har sett så lite.
Jag är ingen.
Ingen baron.
Jag är en skurk, en rånare.
Jag stjäl
och bär på oerhörda förmögenheter.
Varför?
Jag kan åberopa en olycklig barndom
dåligt umgänge, en alkoholiserad far
men det vore lögn.
Min far var snäll.
Lugn, sansad och trygg.
Men inte jag.
Jag hade mina misstankar.
Men det stör mig inte.
Dessutom… kräver jag inget.
Jag vet.
Ni förväntar er inget.
Ni är helt oförstörd.
Men med så många gäster här…
Hur många män har ni haft?
Jag? Ingen.
Utom ni.
Jeanne…
Tyst. Vi låtsas som ingenting
och träffar på dem i hallen.
Mormor?
César stannar.
Kärleken segrar. Det tänkte jag inte på.
Käre César…
Känn er som hemma.
Ta av er.
Annars blir ni kall.
- En liten kofta. - Här är trivsamt.
Och så
ska ni få uppleva äkta njutning.
Att bara vara.
Gräset doftar.
Det blir en underbar natt.
TRE MÅNADER SENARE
GRAND CENTURY HOTEL
Uppe i ottan varje dag, jag har fått nog!
Det är underbart.
Jag startar ugnen klockan tre.
Jag tog 17 kg persilja. Nu åker jag!
- Man kallar på er. - Jag kommer!
En stänk cognac. Det ska flamberas!
Jag kommer!
- Allt väl? - Ja.
Och rosettbanden?
Jag har skaffat dem.
Har ni ringt frisören?
Han kommer i morgon.
- Är mina stövletter putsade? - Ja.
Kan ni vända blad?
Monsieur César!
Outtröttlig.
Vilken djävul.
Och vilken kock.
Förresten…
Vad betyder "att ha djävulen i hälarna"?
SLUT
Undertexter: Petra Vancea