VEŠTIČJI SEKS
Uskoro će sve biti gotovo.
Vidim samo blede senke.
Sve postaje mutno.
Senke koje kao da se kreću pre nego što poprime ljudske oblike.
Oni su moje nećake i nećaci.
Još uvek mogu da razaznam njihove crte lica, ali osećam se kao da ih vidim u snu.
Svi stoje oko mog kreveta i svedoče kako odlazim.
Čak i ako ih ne vidim predobro poznajem njihova smrknuta lica.
Još uvek osećam njihovu nelagodu, i zamišljam
ta lica koja izgledaju jedva živa.
Nikada nisu mogli da shvate kakav je zaista osećaj umiranja.
Osim Suzan, možda.
Da, ponosno polažem pravo na svoju predstojeću smrt,
kako sam je negovao,
do te mere da ne mogu da razlikujem njeno lice od svog.
Umirem zadovoljan.
Osećam kako hladan vetar smrti
putuje mojim telom i čini ga obamrlim.
To je kao slatka toplina koja me ispunjava radošću.
Čak mi omogućava da zaboravim na užasnu maniju moje ćerke Evelin.
Moje degenerisano dete.
Neko ko traći svoj bedni život gajeći ljutnju prema rođacima.
Napuštam ovaj svet sa ponosom,
ponevši sa sobom istaknuto ime naše porodice: Hilton.
Uprkos tome što ležim na samrtnoj postelji,
nekako imam utisak da bežim od smrti.
Kad stigne do mene, istražićemo mračno onostrano tražeći tajnu života.
Oni su ovde pravi leševi.
Oni su mračni, beživotni duhovi.
Oni su plitka omladina današnjeg sveta.
Da, plitka i degenerisana.
Oni nose isprazne izraze onih koji žive ne težeći za sudbinom.
Ljudi kojima su oteli prošlost.
Nisam voleo nikog osim sebe, i to sa pravom.
Ne, to nije bio narcizam.
Osećao sam da je moja dužnost da živim istinitim životom.
Sve se bliži kraju,
uključujući sva ona sećanja za koja sam
mislio da su pošteđeni moje patnje i kajanja.
Avaj, ne odlazim samo ja.
Ipak sam u nešto siguran.
Hiltonovih uskoro više neće biti.
Sramota našeg legendarnog porodičnog imena će biti prevelika!
Da...
nemoj se zaustavljati...
Da... umirem od zadovoljstva...
Pomolimo se.
O, Gospode, molim te, uzmi dušu našeg preminulog brata Tomasa Hiltona.
Oprosti mu grehe i daruj mu večni počinak posle života na žrtvi.
Predajemo ti, Gospode, dušu sluge Tvoga koji je napustio ovu zemlju.
Neka Tvoja milostiva ruka poništi sve grehe na
koje su ga navele njegove ljudske slabosti.
Gospode, pusti ga u svoje carstvo, i neka sedi pored Tebe na nebesima.
Amin.
Želeo sam da vam izrazim saučešće, to je veliki gubitak za sve nas.
Nedostajaće mi, gđice Suzan, verujte mi.
Hvala, Toni, zna da si ga voleo.
Pobrini se za sve.
Suzan, idemo malo u grad, ideš li?
Ne, Edvarde, hvala.
Nervirraju me nekih ljudi! I nemoj da počinjem sa tim sveštenikom!
Mislim, ko bi pomislio.
Misliš da poznaješ nekoga i onda...
Neverovatno. Kako može da se povezuje sa nekim
kao što je Simon Voskin?
To je sramota! - Oh, opusti ga.
Slažu se jedan sa drugim. Pretpostavljam da voli homoseksualce.
Pomalo kao naš jadni mrtvi ujak.
Siguran sam da ga je naš degenerik od strica uvrstio u testament.
Možda, možda ne.
Možete se kladiti na to.
Upamti moje reči. - Šta ako jeste?
Bilo bi strašno! - Prestani, Lusi.
Sve su to spekulacije. I nije da ne bi bilo u redu.
Uvek mu je bio odan.
Grešiš, Edvarde. Bili su ljubavnici.
Imao je aferu i sa Ingrid. Još uvek, zapravo.
Dobro jutro, tetka Evelin.
Zdravo, Ingrid.
Žao mi je što nisam mogla da dođem ranije,
ujak Tomas je umro.
Rečeno mi je.
Samo ti i ja sada znamo porodičnu tajnu.
Prestani da vučeš Tvinki, budi dobra keruša!
Ako se ne varam, jedini ljudi koji nedostaju su gđa Ingrid i...
Oh, evo gdina Voskina. Simon Voskin.
Žao mi je što ste čekali, ali bitno je da ste svi prisutni.
Ingrid će uskoro biti ovde.
Moja sestra obično dolazi na vreme.
Dobro, sačekaćemo.
Izvinite.
Mislim da smo sada spremni da počnemo.
„Ovo su moja zavetna raspolaganja:
moje imanje, koje uključuje imanja u Vusterširu i širom Engleske,
moraju ostati netaknuti bez izuzetaka.
Naslednici, uključujući i mog vernog sekretara Simona Voskina,
imaće u istoj meri korist od pomenute imovine.
Korištenjem pomenute imovine će upravljati gdin Tompson,
koji će moći da izabere zamenika administratora kad god poželi.
Njemu je povereno da deli imovinu svake godine, na godišnjicu moje smrti.
Naslednici će dobiti svoj deo zaostavštine kad napune 30 godina.
Ako jedan od naslednika umre pre tog vremena,
njihove akcije i koristi od plodouživanja...
biće ravnomerno raspoređena među preživelim rođacima.
Ovaj sporazum će važiti
sve dok imovina ne bude potpuno preraspodelljena.
Takođe želim da isključim svoju ćerku Evelin iz testamenta,
uz uključen minimaln iznos utvrđen zakonom,
kako bih kaznio njenu neopravdanu mržnju prema ostalim članovima porodice.
Ja sam, zdravog duha i tela, lično napisao ovaj dokument.
Izjavljujem da je moj punomoćnik lično potvrdio punovažnost ovog testamenta.
Ovde možete pronaći sve dodatne pravne detalje
zajedno sa našim potpisima, itd, itd.
Džoni će biti prvi.
Imaće 30 za mesec i 5 dana.
Vidimo se večeras, dogovoreno?
Zamisli da nas stari Ser Tomas sada pronađe! U njegovom krevetu!
Ali nikada neće!
Tiho, prestani da pričaš gluposti.
Guraš me do krajnjih granica, već se mučim zbog tebe...
Sigurna sam da ćemo biti odlični prijatelji.
Hej. - Zdravo. Sviđa li ti se?
Ingrid mi ju je dala.
Tvinki, budi dobra.
Prelep psić.
Veoma lep poklon. - Apsolutno.
Imala sam psa kao što je ona pre mnogo godina,
koliko su stvari tada bile drugačije.
Bila su to dobra vremena, lepa sećanja svuda okolo.
Rekao bih isto, Suzan, da nije bilo tvoje tetke Evelin.
Ako pokušam da pogledam unazad, sve što vidim su duhovi.
Samo treba da prestanem da razmišljam o tome.
Pokušam da zaboravim.
Lako je tebi reći, ali za Hilton je to skoro nemoguće.
Za Hilton, gledanje unazad je isto kao i gledanje unapred.
Duhovi su svuda.
Često imam čudna predosećanja, mada ne znam zašto.
Kao i tvoj ujak.
Pokušao je nešto da mi kaže pre nego što je umro.
Nešto neprijatno, pretpostavljam.
Da, zapravo. Rekao je da će jedan od njegovih
rođaka uništiti porodicu nakon njegove smrti.
Je li rekao ko? - Da, tvoja tetka.
Evelin? - Tako je.
I čini se da između nje i Ingrid postoji tajna za koju niko ne zna.
Mislim, nije malo verovatno
s obzirom na vezu koju ima sa svojom tetkom.
Najčudniji deo ove priče je bio vaš ujak
koji opisuje ožiljak na grudima koji imaš,
koji je izazvala tvoja tetka kad si bila mala.
Ne, to je bila nesreća koju je izazvala Ingrid dok smo se igrali.
Pa, valjda sam pogrešio.
Sve je dobro što se dobro svrši.
Ne, to je bila nesreća koju je izazvala Ingrid dok smo se igrali.
Ne, to je bila nesreća...
To je bila nesreća...
Za sada nema traga oružju.
Ne očekujem da ću ga naći.
Prvi udarac pogodio je žrtvu u čelo.
Možda je prepoznao svog ubicu, je bio prilično pijan.
Izgleda kao da je pretučen gvozdenom palicom.
Neka vrsta srednjovekovnog oružja.
Bio je zatečen, pa nije imao šanse da se odbrani.
Slažem se.
Nema sumnje u to.
Svi su rekli da nikada nisu videli takvu vrstu oružja u kući.
Kakva užasna smrt, zar ne, komesare?
Sudeći po krvi i položaju tela,
verovatno se posle prvog udarca naslonio na zid.
Odmah zatim je pao na pod.
Mora da niko unutra nije ništa čuo. Zidovi su prilično debeli.
Pogledaj.
Želim da znam kome pripadaju ovi javanski nokti.
U redu.
Budite sigurni, ja ću biti taj koji će pronaći oružje ubistva.
Komesar me uvek vodi sa sobom jer sam tako dobar tragač!
Ta klauzula u testamentu je odličan motiv.
Dakle, svako od vas može biti ubica.
Siguran sam da će krivac dati sve od sebe
da se lažima izvuče iz moje istrage.
Ipak, neka bude jasno,
da neću napustiti ovu kuću dok ne nađem ubicu.
Dakle, rekli ste da ste vas dvoje proveli noć zajedno?
Tako je, Glorija je provela celu noć sa mnom do šest jutros.
Možete mi verovati, komesare. Nemam razloga da te lažem.
Toni je u pravu, komesare. Proveli smo noć zajedno do šest.
Ja govorim istinu.
Vidim.
Izvinite, komesare?
Imam zakazan pregled kod svog doktora.
Pre 3 dana sam, naime, morala na neke lekarske preglede.
Vrlo dobro, ali budite dostupni u svakom trenutku.
Čoveče, kakav nered. Kako ću pronaći to prokleto oružje ubistva?
Prilično si tih, zar ne? Osećam se kao da stalno pričam sam sa sobom!
Šta god.
Znaš da sam te uvek voleo,
i da se nikad nisam raspitivao o tvojim čudnim navikama.
Znašš da je moja odanost porodici
rođena iz moje ljubavi prema svima vama.
Malo previše ljubavi, možda.
Ne stidim se ničega što sam uradio.
Nikada to nisam krio,
nikada nisam mario za moralne vrednosti vaših rođaka!
Možeš li reći isto?
Nepravedno pitanje od nekog ko me poznaje kao ti, Sajmone.
Osećalla bih se da se gušim kad ne bih mogla da živim na svoj način.
UBISTVO JE BILO TRIK DA SE OMETE ISTRAGA! TRAŽITE VAN VILE!
To je smicalica, krivac želi da usmerim istragu negde drugde.
Kada ste našli tu poruku?
Sinoć, u biblioteci.
Čudno. Bila sam u biblioteci sinoć, ali te poruke nije bilo.
Isuse, lice tog tipa...
Da se ne zavaravamo izgledom.
Može izgledati kao da imamo posla sa nesrećnim ubicom.
Ali tako veliko nasleđe je previše očigledan motiv.
Da, zapravo imamo posla sa lukavom osobom,
daleko pametnijom nego što mislimo.
Nasleđe nije motiv! Ili, bolje rečeno, ne jedini.
Ostale razloge zločina tek treba da otkrijem.
Slušajte, komesare, ne smeta mi da sarađujem sa vama,
ali ne mogu da podnesem sve ove spekulacije prema Hiltonovima!
Razumem vaš stav, Tompsone, i radije bih se složio sa vama.
Nažalost, način na koji se ova priča raspetljava ne ostavlja me bez sumnje.
Da je to bio stranac, ne bismo bili sigurni koji je razlog za zločin.
Krivac bi ubio žrtvu ovde, ali zašto rizikovati?
Tako je.
Nadam se da ćete uskoro pronaći ubicu, komesare.
Inače ćemo zauvek sumnjati jedni u druge,
osim što ubica neće dobiti zasluženu kaznu.
Pa, komesare, zar nije čudno da oružje ubistva još nije pronađeno?
Naći ćemo ga, ne brinite. Tražimo svuda.
Žao mi je, ali ja sam veoma zauzet čovek.
Razumem.
Je li to vaš auto? - Da.
Ne napuštajte grad a da mi prvo ne kažete.
Znate da nisam mnogo napredovao u rešavanju slučaja,
tako da moja početna procena da je ubica jedan od vas i dalje stoji.
Pa, hvala što ste me uvrstili među osumnjičene, komesare.
U svakom slučaju, uvek sa vam na raspolaganjsare.
Uvek voljan da vam pomognem u istrazi.
Iskreno rečeno, mislim da tražite na pogrešnom mestu.
Možda.
Uzgred, imam pitanje u vezi sa tom čudnom karticom.
Ko je to mogao poslati, po vašem mišljenju?
Zašto tako kasno?
Kao i svaki drugi put?
Nadam se da će vam se svideti ova muzika,
izbor ovde nije previše raznovrstan.
Jadni ser Tomas je imao veoma neobičan ukus.
Voleo je klasičnu muziku.
To je bilo veoma slično njegovom karakteru.
Ako nema daljeg razvoja, komesare, besmisleno nas je zadržavati ovde.
Na šta ciljate? Ako mislite da je neko u ovoj prostoriji, samo nam recite.
Ne držite nas na nogama.
Moj rođak je u pravu, ne možte ovo da radite.
Ako nemate ništa konkretno, nemate tragove, nemate dokaze, onda...
Šta onda? Istražujem slučaj ubistva.
Ne mogu da pokažem simpatije ni prema jednom od vas,
sviđalo se to vama ili ne.
Ovde sam da uhvatim ubicu,
a ne da vas držim u zatvoru iz inata.
Imam snažan osećaj da je ubica u ovoj sobi.
Ovde, među vama.
Osetio sam kako njeno koleno dodiruje moje...
osetio sam impuls da je skinem...
Žudeo sam da rukama pređem preko njene meke kože...
Hteo sam da je uzmem nežnim, nežnim nasiljem...
Na trenutak sam primetio da i ona to želi.
Osećao sam da je to samo pitanje oslobađanja svojih impulsa...
Renata me je pogledala intenzivnim, uplašenim očima.
Njena poluotvorena usta tiho su disala...
Nije učinila ništa da pobegne iz čvrstog stiska mojih ruku.
Pogledala me je uplašeno,
ali nisam joj dao vremena da razmisli, niti da razume.
Skinuo sam joj odeću neposredno pre nego što sam je poljubio sa strašću...
Držao sam je čvrsto,
mahnito osećajući te njene savršeno čvrste, okrugle grudi.
Moji prsti su nežno milovali njenu kožu, tražeći njen pol.
Bolje prestani da čitaš našu porodičnu istoriju ili ćeš nas sve pohapsiti!
Ne gledaj me tako smešno.
Imamo dosta predaka koji su se ogrešili o zakon,
ili koji možda nisu toliko voleli etičke vrednosti.
Uzmimo ser Erika Hiltona, na primer,
koji je bio gusar sa sklonostima silovateljima.
Ubio je svoju ženu u snu, koristeći dva javanska nokta.
Ipak, on nema ništa o pravom ponosu naše porodice.
Govorim o lordu Konanu Hiltonu.
Trebalo bi da pročitaš disertaciju tetke Evelin o njemu, veruj mi.
Nije bio ni pirat ni silovatelj.
Mogli bismo reći da je bio druga vrsta kriminalaca.
Otkrio je jedinjenje sposobno da promeni ćelijsku ravnotežu.
Ljudske ćelije, mislim, menjaju nečije osobine.
Mogao je potpuno promeniti izgled svakog pojedinca.
Veoma zanimljivo, pročitaću ga sigurno.
Ovaj Lord Konan Hilton mora da je bio izvanredan momak,
sa svim njegovim eksperimentima sa mutirajućim ćelijama.
Bio je to dug dan za oboje, trebalo bi da se odmorimo.
Ne zaboravite da se zaključate.
Bolje sprečiti nego lečiti.
Izvinite, gđice? - Da?
Zašto vajate ljudske subjekte samo u erotskim pozama?
To je moja specijalnost.
Budi tiha, Tvinki!
Draga...
Vreme je da donesemo odluku, draga.
Budi tih, molim te.
Moramo to uraditi.
Prestani da pričaš, Edvarde. Nije sigurno.
Ti si moja ljubav.
Ti ljubomora kerušo!
"Ubistvo je bilo smicalica..."
Ne bori se. Ćuti i neću te povrediti.
Ko si ti?
Nedostaju prstenovi.
Ko ih je uzeo?
Ne znam. Komesar, možda?
Dobro jutro.
Dobro? Jeste li imali prijatnu noć?
Imalla sam najgoru noćnu moru mislila sam da ću poludeti.
Neko me je jurio u podrumu vile.
Pokušao sam da pobegnem,
ali onda je ovaj progonitelj počeo da mi lupa lobanju gvozdenom batinom.
Dobro, dobro.
Hoćete li mi reći o čemu ste upravo pričali, gđice?
Konačno smo pronašli oružje ubistva.
Potrebno je samo malo strpljenja,
ali čak i noćne more mogu postati stvarne.
Zar nije tako, gđice?
Moraš mi verovati, An.
Tvoj mir mi je veoma važan.
Znaš da ozbiljno mislim.
Želim da budeš srećna.
Najviše od svega, ne želim da praviš nepopravljive greške.
Ja sam tvoj brat, An.
Ja sam jedina osoba na celom svetu na koju se možeš osloniti.
Jedina, An, zapamti moje reči.
Džoni ti je uvek na umu.
Stalno razmišljaš o njemu, ali on nikada ne bi bio pravi čovek za tebe.
Da, umro je strašnom smrću, ali....
duboko u sebi znamo da je to zaslužio.
Marki!
Ostani ovde, ne napuštaj vilu.
Da, komesare.
To je zločin zbog kojeg se osećam potpuno ravnodušno.
Nat je priznao da je ranije planirao da ga ubije.
Jednostavno nije mogao da podnes ideju
da je neko drugi sa An.
Imao je morbidnu ljubomoru na svoju sestru.
Nikada nisam posebno voleo ni Džonija ni Nata.
Uvek su me nervirali, pošteno rečeno.
Koristio je ovaj ulaz.
I prošao je kroz servisna vrata.
Nat je čudan momak.
Znate, od svih nas on je jedini koga ne pamtim kao dete.
Bilo je to teško podneti...
Ali naša porodica se uvek
dostojanstveno borila protiv tragedija i optužbi.
Pokušaću da mu pomognem,
nadam se da ću uspeti da ga spasim doživotne robije.
Trebaće mu dobar advokat.
Kakva porodica. Pogledaj An...
Uvek je delovala kao najrazboritija, a sada se raspala bez dostojanstva.
Da ne spominjem Lusi i njeno neobjašnjivo ponašanje.
Mislim, ispričala je komesaru o tim svojim čudnim snovima.
Gomila gluposti. Nikada nije imala karakter, to je sigurno.
Njena spasonosna milost je rekla komesaru da je Nat verovatno ubica.
I ona je veom volela Nata, imajte na umu.
Priznajem da to nikada ne bih očekivala od nje.
To nije ista stvar, uopšte nije...
Velika je razlika između starog momka i ove mlade, takozvane, gospode.
Njihovi zločini su daleko od onoga što bi pravi Hilton učinio.
Ipak, na kraju krajeva,
to je i dalje oblikovano njihovim odnosom prema zločinu.
Komesar je otišao misleći da je rešio slučaj.
Kako greši.
Sigurno znam da će ovo vreme zaista početi da pada.
Videćeš.
Progonila sam zlo celog života.
Nesvesno me privlačilo i fasciniralo sve što je perverzno.
Pa, otrovna krv Hiltonovih teče duboko u mojim venama.
Hladna, crna i ispunjena užasom, veličanstveno teče u meni.
Ja sam kao pehar ispunjen i tamom i svetlošću.
Mrzim Hiltonove neizmernom strašću.
Moj najveći ponos je bio roditi vanbračno stvorenje...
a taj ih čin uništava do kostiju!
Ti si moja kreacija, ja sam ti usadila sva svoja dekadentna, zla učenja.
Ovo je samo užasna, opaka igra čiji ciklus počinje stalno iznova.
Ti nisi ništa drugo do biće bez volje i duše.
Stvorenje u koje sam usadila sve svoje grešne, đavolske načine.
Biće koje će ispuniti moje najstrašnije želje.
Savršeno.
Konjak, molim.
Koliko? - 300 lira.
Sve se bliži kraju,
uključujući sva ona sećanja za koja sam mislila
da su me poštedela moje patnje i kajanja.
Avaj, ne odlazim samo ja.
Ipak sam u nešto siguran.
Hiltonovih uskoro više neće biti.
Sramota našeg legendarnog porodičnog imena će biti prevelika!
Postavio si previše pitanja.
Vreme je za umiranje.
Ne vrišti ako želiš da živiš.
Ne pokušavaj da pobegneš.
Učiniću to prijatnim, tako prijatnim da ćeš osetiti da ćeš umreti.
Hajde, prestani.
Tiše, rekla sam!
Tvinki!
Tvinki, gde ćeš?
Ne! Ne...
Ne boj se, Suzan.
Ko si ti?
Neću te povrediti, osim ako me ne nateraš.
Tvinki nije lajala jer me je prepoznala.
Dao sam ti je, sećaš se?
Ti?
Ingrid, otvori!
Otvori vrata! Otvori!
Šta nije u redu? Šta se desilo?
Ingrid! Ingrid!
Znam ko si ti u stvari.Tvoj put nasilja je konačno završen!
Ubico!
Ovuda, idemo!
Ingrid!
Hajde, požuri!
Ingrid!
Ne, ne pucaj! Ne!
Ne, Ingrid...
Ne!
Zašto...
Odvedi me, Edvarde preklinjem te.
Idemo, Suzan.
Hajde.
Preveo: suadnovic